SIGNALER

SIGNALER

2018

Eivind Hofstad Evjemo (Red.)

Innhold

Framtidens samtid

Forord

EIVND HOFSTAD EVJEMO

Langs det utslåtte håret

SOFUS GRENI

Straumar i vatn

Tre noveller

INGRID SENJE

Dikt, uten tittel

MARTIN SVEDMAN

Fortellinger

KJERSTI SOFIE LØVÅSDAL HALVORSEN

Spredte døtre

HELENE IMISLUND

Bortklipte scener

OLAUG NILSSEN

Lodd

MAJ-BRITT AAGAARD

Zero

MARI ANDREASSEN

Natt over Stillehavet

BIRGER EMANUELSEN

Kleda er gjennomvåte

ERLEND SKJETNE

Salige er de rene av hjertet

INGRID B. MELVE

Tekstar

HELGA SONGØYGARD BATTIN

Ta meg hjem

KINE JEANETTE SOLBERG

Uten tittel

KJERSTI ANNESDATTER SKOMSVOLD

Framtidens samtid

Signaler befinner seg på mange måter i et mellomrom i det litterære kretsløpet, den skal være et sted for de hardarbeidende, lesende og skrivende, for de som er på vei, de som er under utvikling, for de som tester ut ting, som holder på å rense stemmen, eller for de som holder på å ta oppgjøret. Signaler er ofte et hakk på stammen fram til det som blir en bok, og antologien ønsker å være et rom der forfattere virkelig skal få kjenne på smerten (og gleden) over å publisere, ubehaget (og gleden) i å bli lest og møtt som forfattere. Noen av debutantene er allerede rutinerte i disse greiene, drilla i opplesninger og tekstkritikk rundt om på landets skriveskoler, andre kommer helt «utenfra». Som helhet skal Signaler forhåpentligvis gi leseren et inntrykk av hva som finnes av uttrykk og ten-denser i samtidslitteraturen, hva skrivende folk er opptatt av, og ønsker å gi bort til andre. Men det er også en måte for folk å få øynene opp for forfattere som med femti prosents sikkerhet kommer til å gå inn i og prege norsk litteratur i framtida.

I år mottok forlaget 420 manus i nærmest alle tenkelige former og sjangrer, noe som utfordrer mitt redaktørblikk. For hva skal jeg se etter? Hva er det jeg eventuelt ikke ser? Og hva er det i den aktuelle teksten jeg ikke forstår, og eventuelt, hvorfor forstår jeg det ikke? Det som alt til slutt faller på, er allikevel det litterære håndverket, forfattere som er modne og modige i skrivinga si, som bruker skrivinga til undersøke et menneske, eller et miljø, som forsøker å gi stemme til noe akutt og hardt, eller fortelle noe mer kronologisk. De elleve debutantene som er med i årets Signaler, dekker bredden i manusbunken, både sjangermessig og tematisk; noen er nøkterne og saklige, andre direkte og poetiske, noen er korthugde og sanselige, der andre forholder seg til en mer klassisk fortellende struktur. Felles for alle er at de berører grunnsituasjoner ved den menneskelig erfaring, i temaer som forelskelse, lengsel, omsorg, ensomhet, misbruk og utmattende, invaderende kjærlighet.

Et kort sveip gjennom alle sammen kan se slik ut:

En kvinne ser kjæresten mislykkes i å blåse liv i et druknet barn, noe som kaster dype skygger over reisen de har lagt ut på. En sønn ser sin far forsvinne ut av et trygt, «mellommenneskelig» språk og over til å bli en anonymisert skikkelse i offentlige institusjonsrapporter. En døende kvinne observerer hvordan det finmotoriske i overgangen fra at legens hender går fra å behandle til å lindre. Rusavhengigheten fører en ung mann inn i blackoutenes rovdyrsone der han blir festvoldtatt (eller blir han det?). En jente med Downs syndrom spinnes inn i støttekontaktens ondsinnede plan under dekke av å bedrive «busstrening». En mor med et barn står på et furugulv, i en leilighet med en bokhylle, med en ørelappstol og er på leit etter noe som kan bety mer enn noe. I en annen tekst leser man om en student som rett før semesterstart dør, og hennes plass gis videre til «Simen», hvordan dette slenger han inn i eksistensielle kriser som til slutt gjør ham til forfatter. I en annen tekst sluker en kvinne flere brett med piller og legger seg på baderomsgulvet og våkner ikke før hun sitter på toget til Dombås, der det står en mann på perrongen som hun aldri har sett, men som hun hele livet har savnet. Ei ungjente skal besøke sin far i København, men må først lirke seg ut av en mors altoppslukende og destruktive nærvær. Måten jenta forsøker å artikulere et eget rom på, er å på nytt og på nytt sette seg ned og tegne: en far, en stesøster, en stemor, et hjem. I en annen tekst slår ei jente sin mor i hjel og blir gående og vente på prest og bærere. I en annen skriver en ung mann boken om dama si uten at hun vet om det, som en slags gryende avvikling av en kjærlighetsrelasjon, og i et språk like anonymt og kjølig som sett gjennom et overvåkningskamera.

Ved siden av debutantene bidrar tre etablerte forfatter med nyskrevne tekster. Birger Emanuelsen har skrevet en sørgende satire om en ung jente som ødelegges av nettpsykologsystemet Therapy Online, Olaug Nilsen gir oss innsyn i bortklipte scener fra den Brageprisvinnende boka Tungs tids tale, der hun blant annet beskriver relasjonen mellom en bedriftslege med hang til alternativ medisin og en desperat familie som søker reelle svar, reell hjelp. Kjersti Annesdatter Skomsvold har skrevet et vakkert portrett av pappaens grandtante, sett gjennom en ung kvinne som nettopp har fått et barn. Grandtantens langsomme forsvinning, kvinnens minner fra egen barndom og nærværet av den lille babyen Bo utgjør et stille kulmineringspunkt for mye av det Signaler18 tar for seg:

Jeg krysser fingrene for deg, godjenta mi, ønsker deg alt godt! sa hun. Hun snakket alltid som om jeg skulle gå igjen med det samme, og som om det var siste gang vi skulle prate med hverandre. Hvordan hun ønsket seg bare det beste for meg i fremtiden, og hun var så glad for at jeg ikke var syk mer. Nå kommer det vel ikke tilbake? spurte hun, sang sangen som var blitt gammel. Nå er det vel over for godt? Ja, nå er det helt over, sa jeg. Da strøk hun meg over kinnet.

Da gjenstår det bare å si gratulerer til alle debutanter, takk til de etablerte og god lesning!

Eivind Hofstad Evjemo

Redaktør