Til selve livet

INNHOLD

FOR Å BEGYNNE MED BEGYNNELSEN

Hvordan alt henger sammen med hverandre

KROPPEN VÅR

Bli kjent med den, litt etter litt

Overalt: CELLEN

Begynnelsen til det hele

Helt øverst: HODET OG HALSEN

Hjernestammen – Hovedkontoret vårt

Kjertlene – Går alt på autopilot, eller?

Øyelokkene – Lukk øynene og la det stå til!

Bihulene – Huleforskning

Tungen – En smakssak

I midten: BEKKENET | MAGEN | BRYSTKASSEN | RYGGEN

Hjertets kransarterier – Alltid på vakt

Lungeblærene – Stig på!

Mellomgulvet – Pust med magen!

Nucleus pulposus – Tiramisu i ryggraden

Galleblæren – Ja, nei, kanskje?

Milten – En kraft i rødt og hvitt!

Navlen – Mer enn bare en losamler

Blindtarmen – Problembarnet blant organene

Egglederne – Målrettede sidesprang

Lukkemuskelen – 00-agent med lisens til å gjøre sitt fornødne

Halebenet – Alt i lodd

I hjørnene og aller ytterst:
ARMENE | HENDENE | BENA | FØTTENE

Albuene – Gi plass!

Fingerneglene – Voksende visittkort

Kneskålene – Hold avstand!

Fotbuene – Over disse broene skal vi gå

FRA ISMANNEN ÖTZI TIL EPIGENETIKK

Hvordan synet på kroppen vår endrer seg

PARTNERØVELSER

Hva du aktivt kan gjøre for kroppen din

Takk!

Hvordan alt henger sammen med hverandre

Det er en situasjon vi alle kjenner. Når vi treffer en bekjent på gaten eller ringer til en venn, spør vi som regel: «Hvordan har du det?» Ifølge en slags generell overenskomst spør vi hverandre hvordan det står til. En klassisk samtaleåpner. For noen er dette kanskje bare en floskel, noe de bare sier, mens andre er oppriktig interessert i hvordan det går med den de snakker med. Men ser vi bort fra når og hvorfor vi stiller spørsmålet, er det likevel vesentlig at dette har blitt så innarbeidet i samfunnet vårt. For hvordan vi har det, fysisk og psykisk, har en enorm innvirkning på hvordan vi selv kan forme livet, hva vi får ut av interessene og evnene våre, og hvordan vi mestrer hverdagen. Og vet man hvordan andre har det i øyeblikket, er det ofte lettere å være oppmerksom på sin egen atferd overfor vedkommende og justere den, slik at den passer til den aktuelle situasjonen.

Hvordan har du det? Det er ikke bare til familie, venner og bekjente du kan stille dette spørsmålet; av og til bør du faktisk stille det til deg selv: «Hei kroppen min, hvordan har du det? Hvor gjør det vondt? Hvor trykker skoen? Hvorfor? Er det noe i veien?» Når gikk du sist bevisst inn for å kjenne etter hvordan du egentlig har det – virkelig lyttet til kroppen? Det er nok en stund siden, ja. For på grunn av alt vi driver med i hverdagen, er vi gjerne mer opptatt av ytre ting og funksjonalitet. Også når det gjelder kroppen vår. Vi gjør mye for at den skal se bra ut: vasker den, sminker den, trener den, styler håret og klipper neglene. Vi setter den på diett. Så lenge den ikke protesterer, enser vi den knapt. Den skal funke, og blir den syk og gebrekkelig, skal tilstanden raskt utbedres.

Dette er den rene «kroppskulten», hevder sosiologen Robert Gugutzer fra Frankfurt: «I dag står kroppen i sentrum for en verdslig religion. Det er ikke lenger frelsen i det hinsidige som er viktig, men et herlig liv her og nå.» Kroppen skal virke meningsfull, by på fotfeste og orientering, ofte til langt opp i alderdommen, siden et sunt kosthold og tilstrekkelig bevegelse kan gjøre mye for helsen. «I dag er 60-åringer like spreke som 50-åringer var for 20 år siden», sier Gugutzer. Og hvorfor ikke stelle godt med kroppen – selv når det innebærer kroppspleieprodukter som «nattkrem for menn» eller til og med botox til ansiktsløftninger?

Og selv om vi forfattere, både når det gjelder studier, utdanning og arbeidet som journalister, har beskjeftiget oss med kroppsfunksjonene, den imponerende måten de er bygd opp på, og hva som påvirker organismen vår – og det er dette vi fremdeles driver med – ergrer også vi oss noen ganger når vi ikke klarer å holde en tidsfrist på grunn av en forkjølelse, en forstuet ankel eller andre småplager – i hvert fall gjorde vi det før vi skrev denne boken. For gjennom dette arbeidet har vi fått atskillig større respekt for kroppen vår, og vi er fulle av beundring for at alt i grunnen fungerer knirkefritt hver eneste dag. For når man blir klar over hva som faktisk bor i oss, og hvor mye som teoretisk sett kunne ha gått galt, aksepterer man en forkjølelse med mye større ydmykhet.

I 2016 fikk vi ideen til en serie i avisen Frankfurter Allgemeine Sonntagszeitung, som til slutt førte til at vi skrev denne boken. I en av de tidligste telefonsamtalene våre – som naturligvis startet med det obligatoriske spørsmålet: «Hvordan har du det?» – diskuterte vi mulige temaer og en tidsplan. Og i samtalens løp klaget en av oss over vondt i halebenet. Det skyldtes en sammenhengende rekke idiotiske ting som skjedde dagen før: Jeg hadde hastverk, var uoppmerksom, skled, falt – AU! Det gjorde ufattelig vondt å sitte på kontorstolen, og å reise seg fra den var den reneste tortur. Og mens den ene av oss fremdeles klaget over denne benstrukturen nederst i ryggen, som ingen ellers merker noe til i det hele tatt, stilte den andre plutselig spørsmålet: «Hvorfor har vi egentlig dette halebenet?» Vi hadde jo en viss anelse om hvorfor halebenet er der, men noe særlig detaljert svar på spørsmålet kunne vi ikke gi.

Og dermed var vi i gang: Etter å ha undersøkt litt, hadde vi fått vite at halebenet har avgjørende innflytelse på hvordan vi kan bevege oss i rommet til siden, forover eller bakover, men først og fremst i høyden – og at et skadet haleben kan ha innvirkning på blæren eller eggstokkene. Dermed våknet nysgjerrigheten vår på andre strukturer, andre kroppsdeler som vi vanligvis ikke vier så stor oppmerksomhet. De som vanligvis står i skyggen av «de store»: hjertet, lungene og tarmen. Hva gjør egentlig milten? Hvilke oppgaver har fingernegler, mellomvirvelskiver og kneskålen? Hva bruker man en hjernestamme eller en fotbue til? Er alt tilfeldig, eller er det hele utrolig smart konstruert? Dessuten finnes det utrolige tall knyttet til kroppen, som de fleste sikkert ikke er klar over: Uten at vi trenger å tenke over det renser leveren rundt 2000 liter blod – per dag. I samme tidsrom trekker vi pusten 25 920 ganger. Og i løpet av et år slår hjertet rundt 35 millioner slag.

De fleste mennesker, enten de er interessert i legevitenskap eller ikke, vet omtrent hvilke oppgaver og funksjoner hjertet, lungene, fordøyelseskanalen og storhjernen har. Og at når disse slutter å fungere, kan det bli vanskelig, om ikke umulig, å leve. Utover dette dabber interessen nokså fort av. Hvorfor vil vi i grunnen ikke lære alt om kroppen som sørger for at vi får puste hver eneste dag, gå i trapper, sove eller lukte og smake deilige ting? Har vi virkelig så liten interesse og forståelse for den, så lite beundring og respekt? Dette har vi også forsøkt å finne svar på.

I undersøkelsene vi foretok, lot vi oss lede av vår nysgjerrighet når vi stilte spørsmål. Vi har bladd gjennom anatomi- og fysiologibøker og lest fagartikler. Fremfor alt har vi imidlertid snakket med eksperter som til daglig jobber med de organene og strukturene vi har valgt å se nærmere på. Vi har bedt dem fortelle oss hva de synes er spesielt fascinerende ved hver kroppsdel, hvilken enestående posisjon hver enkelt del har i kroppen, hvordan den fungerer, hvorfor den er uunnværlig – og ofte undervurdert – og hva godt vi kan gjøre for den.

Svarene har ofte overrasket oss og alltid pirret nysgjerrigheten vår enda mer. Etter hvert kapittel vi ble ferdig med, tenkte vi: Mer spennende enn dette kan det da ikke bli. Noe enda mer raffinert enn dette kan da ikke kroppen ha tenkt ut. Og hver gang ble vi forbløffet på nytt.

Det som særlig forundret oss, var hvor mye man fremdeles ikke vet om kroppen. Det er for eksempel ennå ikke helt avklart hvorfor vi har bihuler, og vi har heller ikke fullt ut forstått hvordan sammenkoblingene i hjernestammen fungerer. Og også når det gjelder egglederens funksjon, ligger kroppen fremdeles et par skritt foran det vi mennesker forstår.

Vi har bevisst ikke stilt noen spørsmål som springer ut av høyttravende vitenskap. Vi har bare gitt oppdagergleden frie tøyler og latt oss fascinere av alt som finnes inni oss.

Men dette reiser jo følgende spørsmål: Hvorfor bestemte vi oss for å skrive om akkurat de 20 organene og strukturene som du får lese om i denne boken? Jo, det skal vi si deg: Det var de som gjorde størst inntrykk på oss, og som også vakte størst interesse hos våre venner og slektninger. Vi nærmer oss disse 20 hovedrolleinnehaverne på samme måte som når man ønsker å bli kjent med en fremmed. Interessert, åpen for det vedkommende deler om seg selv, først overfladisk, men etter hvert også i dybden. I denne boken beveger vi oss gjennom kroppen som om den var et hus i flere etasjer. Det er imidlertid helt opp til deg om du velger å starte denne rundturen i kjelleren eller i toppetasjen. Du kan også hoppe fra første til tredje etasje og deretter gå tilbake til andre etasje. Hvert kapittel i boken kan leses uavhengig av de andre. Boken er en rekke historier om fascinasjonen over det å være menneske. Portretter av uunnværlige bestanddeler av organismen vår. Vi presenterer hvert organ, hver kroppsstruktur med de styrkene og svakhetene de innehar.

Men vi mener overhodet ikke at dette utvalget av organer og strukturer gir et fullstendig bilde av kroppen vår. Vi vet utmerket godt at det finnes mye mer å utforske i oss selv. Dessuten fortsetter vitenskapens og medisinens verden fremdeles å utvikle seg. Det som er det nyeste på forsknings fronten i dag, kan være foreldet allerede om noen måneder. Det som fremdeles er en gåte i dag, blir kanskje oppklart i morgen på grunn av en lys idé. Og selv evolusjonen har ikke avsluttet sitt arbeid. Kanskje vil menneskene en eller annen gang se tilbake på vår tid og spørre seg: Hva! Hadde de fremdeles visdomstenner? Men kanskje forstår vi også snart mye mer, for vi lever i en tid der synet på kroppen begynner å endre seg. Fremfor alt er det ting som tyder på at vi er mer enn bare materie. Foreløpig er det enkeltstående, men vitenskapelige oppdagelser innen nyere fagområder som psykonevroimmunologi og epigenetikk som ser ut til å bekrefte det som tradisjonelle – og da også vanligvis helhetlige – behandlingsmetoder alltid har gått ut fra: I kroppen er alt forbundet med hverandre, og vi selv er forbundet med verden rundt oss. Intet og ingen er i siste instans isolert. Mennesket består dessuten ikke bare av kropp, men også av sjel og ånd, av bevissthet. Dessuten ser det ut til at vi har større innflytelse på den fysiske kroppen vår enn vi tidligere har trodd. I kapittelet «Fra ismannen Ötzi til epigenetikk» gir vi deg et innblikk i disse nye forskningsfeltene.

Men de mange medisinske detaljene til tross: Dette er ikke en lærebok. Den erstatter heller ikke et besøk hos fastlegen eller en medisinsk spesialist. Det er bare de som kan stille riktig diagnose og sette i gang en passende behandling.

På det medisinske området blir det imidlertid stadig vanligere at behandlingen baserer seg på en «felles avgjørelse». Den opplyste pasienten er aktivt med og bestemmer hva som skal skje med ham eller henne, hvilke undersøkelser som skal gjøres, og hva slags behandling som skal settes i gang. Forestillingen om at «guden i hvit frakk ved fotenden av sengen» forteller hva som feiler meg, hva jeg kan gjøre, og hva sjansene er for å bli frisk, har gått ut på dato. Pasienten skal først og fremst forstå og dernest være med og bestemme hva som skal skje med ham eller henne. Dette er den riktige veien å gå. Vi er selv ansvarlige for vår egen kropp. Det vi lærte gjennom å skrive denne boken, vil vi gjerne dele med deg. Og kanskje har vi stilt spørsmål og fått svar på ting du også har bekymret deg for en eller annen gang, eller som du i hvert fall synes er interessant. Vet du for eksempel om navlen i det hele tatt gjør noen nytte for seg etter fødselen. Eller visste du at hjertet er en kjertel, og at kjertlene våre styrer oss som en autopilot? Og at man etter hvert har gått bort fra å fjerne blindtarmen – noen ganger til og med forebyggende – fordi man antar at immunsystemet vårt vil lide under at den mangler?

Man kan virkelig få fullstendig bakoversveis av å oppdage hvor perfekt kroppen vår anvender fysiske, fysiologiske og kjemiske lover. Ja, vi kan virkelig være stolte og fulle av ærefrykt når vi ser hva organismen gjør for oss i de fleste faser av livet – dag ut og dag inn, døgnet rundt, stille og rolig, uten å mukke.

Vi håper at denne boken kan bidra til at du blir (mer) begeistret for kroppen din, at du forstår bedre hvordan den fungerer, og også hvor de mulige svakhetene ligger. Etter å ha lest boken, håper vi at du hører nøyere etter og forstår hva kroppen prøver å fortelle deg, og at du er mer tålmodig når det tar lengre tid å bli frisk, fordi du vet å sette pris på alt som fungerer så fantastisk 24 timer i døgnet. Vi håper også at du har en sterkere tiltro til at kroppen allerede vet hva den trenger, og forteller deg det; at du får økt respekt for kroppens intelligens, slik at det blir lettere å overta ansvaret for den. Og hvis det du leser, motiverer deg til å gjøre noe konkret for deg selv, for kroppen din eller kanskje til og med for et bestemt organ – finner du noen forslag i kapittelet «Partnerøvelser» bakerst i boken: praktiske tips og veiledning for den nærmeste partneren vår, slik at du målrettet kan gå inn for å dekke dens behov.

Vi er overbevist om at hvis man først har forstått hvordan de forskjellige delene i kroppen fungerer, vil respekten for dette kunstverket vokse, og da lar man lettere være å gjøre skadelige ting som for eksempel å røyke, uavhengig av de ekle bildene på sigarettpakkene.

FORSTÅ KROPPEN BEDRE: PERSPEKTIVER FRA TO VERDENER

Lev sunt, hold deg i form lengst mulig, spis riktig – vi lever i et samfunn som er utrolig interessert i liv og sjel, i sykdom og velvære. Men for det meste er vi bare opptatt av visse aspekter uten å tenke på de indre sammenhengene. Vi kjøper bøker om vegansk kost og om hvordan tarmen og hjertet fungerer. Vi ser på videoer som hjelper oss til å få sterkere ryggog magemuskler, og går på yoga. Vi går på fastekurer som strekker seg over flere dager og følger avspenningsprogrammer eller smører oss med peelingkrem. Får vi vondt i øret, tar vi et middel som skal virke hurtigst mulig. Er musklene skadet, løper vi til fysioterapeuten. Men hvis vi bare er opptatt av kosthold eller idrett, bare trener utholdenhet eller styrke, bare spiser sunt, men ikke sover nok – har jo alt dette bare begrenset virkning.

Kroppen vår er en konstruksjon der små tannhjul griper inn i hverandre. Henger et av tannhjulene seg opp, slik at det ikke lenger går fort nok rundt eller svikter helt, kan det få uheldige konsekvenser for hele organismen. Kroppen er et omhyggelig sinnrikt system. Ren selvoptimalisering og isolert oppmerksomhet på ett enkelt aspekt tar ikke hensyn til kroppens egentlige behov.

Men for virkelig å være helsebevisste og forstå hva som er den underliggende årsaken til en lidelse, og hvorfor det ofte tar lang tid å bli frisk, kan vi ikke drive med bokstenkning, men må tenke mye mer nyansert. Og da trenger du en fullstendig og helhetlig forståelse for funksjonene og prosessene i din egen kropp. Denne boken er en god begynnelse.

For å beskrive kroppen som den kompliserte konstruksjonen den er, var det derfor viktig for oss å betrakte organene og strukturene både sett ut fra skolemedisinen (også kalt konvensjonell medisin) og den alternative medisinen. Disse to utfyller hverandre: Oppmerksomhet på detaljer forener seg med helhetsperspektivet. Vi ville gitt et ufullstendig bilde om vi bare konsentrerte oss om det rent fysiske og ikke tok ånd og sjel med i betraktningen. I de siste tiårene har dette blitt en viktig del av livet for stadig flere mennesker, slik det også var i Europa frem til opplysningstiden for rundt 300 år siden. I hvert kapittel finner du også avsnitt om hvordan det aktuelle temaet betraktes innenfor osteopati, antroposofisk medisin, tradisjonell kinesisk medisin (TKM) eller indisk ayurvedisk medisin som i likhet med den kinesiske er tusenvis av år gammel. Alle disse hjelper deg til å få en annen, dypere innsikt i organer og kroppsstrukturer, slik at du forstår dem bedre. I kinesisk medisin har for eksempel alle følelser energetisk virkning, noe vitenskapen ofte ikke kan sette seg inn i og dermed forstå, men som gir medisinske resultater. I dag ville selvfølgelig ingen være fornøyd med et urteomslag for å reparere et brukket ben. Men hvorfor ikke støtte kroppens selvhelbredende krefter med medisinske planter eller homøopatiske midler etter en operasjon under full narkose? Ved ryggsmerter er det fornuftig å få en riktig diagnose, men man bør ikke se bort fra at stressende tanker og følelser kan ha en innvirkning på tilstanden.

Vi forfattere er begge overbevist om at kombinasjonen av skolemedisin og alternativ medisin er viktig for at vi skal kunne forstå kroppen fullt ut og behandle den med omhu. Dessuten går trenden i retning av å kombinere begge disse medisinske tilnærmingene og gi pasienten en helhetlig behandling. I hvert kapittel vil du derfor alltid finne et helhetlig perspektiv i tillegg til et konvensjonelt medisinsk syn. Alt i kroppen er forbundet med hverandre, med huden som en ytre avgrensning. Plattfot påvirker ikke bare foten, men kan også gi smerter i knærne, hoftene og til og med skuldrene. Ved første øyekast virker det ikke som om leveren og milten har så mye med hverandre å gjøre, sett fra et konvensjonelt medisinsk perspektiv, men ser man nøyere etter, kommer forbindelsen til syne: Begge ligger i øvre del av bukhulen, til høyre den store leveren, til venstre den betraktelig mindre milten. Via en vene blir nedbrytningsproduktene fra milten ført til den såkalte portvenen, der også en vene fra tynntarmen med næringsstoffer fra maten munner ut. Portvenen fører blod og næringsstoffer fra tarmen og milten til leveren som fører nyttige stoffer ut i det store blodomløpet, slik at de blir fordelt rundt i kroppen, mens skadelige og ubrukelige stoffer blir sendt videre for å bli skilt ut. Fra milten mottar leveren også det røde fargestoffet i blodet, hemoglobin, som oppstår når gamle røde blodceller blir brutt ned. Leveren bruker dette til å danne de to gallefargestoffene bilirubin (gult) og biliverdin (grønt). Gallen farger avføringen og blir skilt ut med den.

I tradisjonell kinesisk medisin (TKM) betrakter man kroppen som et system der alt er forbundet med hverandre – et samspill av forskjellige energier som også manifesterer seg i organer som leveren og milten. Forholdet mellom disse to kan sterkt forenklet og billedlig beskrives på følgende måte: Leveren er «generalen». Er den frisk, er det lett for oss å planlegge og ta riktige beslutninger. Galleblæren er «embetsmannen» som har ansvaret for å gjennomføre dem. Et eksempel: I kveld har du lyst til å gå på kino. Da trenger musklene energi som magen har produsert, og som så frigjøres og distribueres fra milten (forrådskammeret). Sammen med magen representerer milten elementet jord eller «midten», forsyningsstrukturen i oss. Er milten svak, orker man ikke å ta seg sammen, og da kan leveren begynne å mase («Det ville jo vært hyggelig, da, å gå på kino igjen, jeg skulle så gjerne …»). Skjer det én gang, har leveren kanskje bare fått i seg en middag med for mye fett. Men klarer man ikke å motivere seg lenger og føler seg tappet for energi, kan det muligens skyldes en underliggende «svakhet i midten» – og en milt som forferdet protesterer mot den minste oppfordring til aktivitet.

MEN HVORDAN KAN DETTE SKJE? ET MEDISINSK HVERDAGSEKSEMPEL

Alle kjenner sikkert tilsvarende historier fra sin egen bekjentskapskrets: En mann kommer på sykehuset med et ukomplisert brudd i midtfoten. Bruddet blir operert poliklinisk, uten problemer, men operasjonssåret vil rett og slett ikke gro. Det gjør vondt og væsker i ukevis etter inngrepet. Såret har blitt betent. Mannen får feber og må på sykehus igjen. Nå trenger han antibiotikainfusjoner, og såret blir behandlet med spesielle bandasjer. Benet skal være mest mulig i ro for å gi bedre tilheling. Derfor ligger mannen for det meste i sengen. På grunn av bruddet hadde han beveget seg mindre enn vanlig i ukene før også. Etter noen dager på sykehuset merker han at han er kortpustet. Legene sier at det har samlet seg vann i lungene, og dette må tappes. Hjertet kontrolleres regelmessig ved hjelp av et EKG-apparat og ultralyd. Skulle pusteproblemene blir verre, ville mannen kanskje til og med måtte legges inn på intensiven. Men det ble han spart for. Med medisiner og oksygen får legene kortpustetheten under kontroll igjen. Etter hvert gror også såret på foten. Mannen kan bevege seg mer igjen. Han blir skrevet ut fra sykehuset. Så må han rehabiliteres: Han mangler krefter og vitalitet, og musklene må bygges opp på nytt. Bak ryggen på ham mumles det om at han slett ikke er så sprek lenger som før bruddet i foten, og folk spør seg: Hva var det som gikk galt? Hvordan kan en liten operasjon i foten få så store følger?

Riktignok er denne sykdomshistorien svært forkortet, og den medisinske informasjonen er skåret ned til et minimum, men den viser hvordan alt i kroppen henger sammen. Antagelig led mannen av dårlig blodsirkulasjon i bena allerede før bruddet i foten. Det vil si at blodårene i benet var så innsnevrede at blodet ikke lenger kunne flyte uhindret, og dermed kom det ikke tilstrekkelig mengde blod ut til den siste vinkelen i foten. Og god blodsirkulasjon er viktig for at et sår skal gro. Blodet sørger for at skadestedet får alt det trenger for å heles: oksygen, forsvars- og immunceller og næringsstoffer. Årsaken til at mannens blodårer er så trange, kan vi bare spekulere over: røyking, overvekt, diabetes, genetiske faktorer – alt er mulig, særlig en kombinasjon av disse. Kroppen kunne i hvert fall åpenbart kompensere for den dårlige blodsirkulasjonen i foten så lenge det ikke fantes et sår i tillegg som den måtte ta seg av. Den plutselige skaden krevde imidlertid et bedre blodomløp, og da var kroppens grense nådd. Før dette hadde mannen sannsynligvis ikke merket så mye til plagene. Eller han hadde kanskje vent seg til å ignorere dem, for eksempel at han ble andpusten når han anstrengte seg.

En som har dårlig blodsirkulasjon i bena, har vanligvis også en generell åreforkalkning (arteriosklerose). Det vil si at mange blodårer i kroppen ikke lenger er helt i orden, de har blitt for trange eller tette. Følgen er at andre kroppsdeler heller ikke får optimal blodtilførsel, blant annet hjertet. På grunn av bruddet i foten, komplikasjonene som oppsto da såret ikke ville gro, og feberen som skyldtes infeksjonen, havnet mannens kropp i en stressituasjon. Da var det ikke bare blodsirkulasjonen i foten som møtte veggen, men også blodsirkulasjonen i hjertet. Blir ikke hjertet tilført nok oksygen, svekkes pumpekraften. Det kan igjen føre til at det samler seg vann i lungene, noe som gjør det atskillig vanskeligere å puste.

Vi har valgt dette eksempelet for å gi et tydelig bilde av hvordan alt i kroppssystemet er samordnet. For at alle cellene i kroppen skal kunne kommunisere godt med hverandre, trengs det en som sørger for at helheten har det bra. Og det er deg. For her dreier det seg om intet mindre enn det som med sikkerhet kan sies å være det lengste forholdet i livet ditt.

Kroppen vår er med oss fra begynnelse til slutt. Inntil døden skiller oss ad, en prøveseparasjon er utelukket. Og det er som i det virkelige livet: Jo bedre vi kjenner noen, og jo mer vi skjønner hva vedkommende gjerne vil ha fra oss, og responderer på det, desto mer tilfredsstillende er det gjensidige forholdet, og desto mer vil den andre gi oss. Boken vår vil gjerne bidra til dette. Vi håper at vår begeistring for kroppens underverk smitter over på deg når du leser denne boken. Lykke til på daten med din egen kropp.