Margaret James

Det er deg jeg vil ha

Oversatt av Anne Marie Stamnestrø

I kjærlighet og takk til C og M og A, som hjalp meg på alle mulige måter. Dere lyser opp i livet mitt.

Takk

Igjen har det vært en fryd å samarbeide med Choc Lit. Jeg er glad for å være på lag med så dyktige mennesker. En spesiell takk til Tasting Panel-leserne: Kirsten, Jamie, Elke, Linda, Heather, Caroline, Liz, Jane, Julie og Marsha.

August

ROSIE

Når de døde er begravet, forblir de i jorden.

De kan ikke stå opp igjen.

De er borte for godt.

Mens jeg fulgte etter mamma og pappa og Besta Cassie ut fra kirkegården i Dorset, insisterte jeg likevel på at dette ikke kunne ha skjedd. Det måtte være et mareritt.

Jeg sa til meg selv at Charlie når som helst kunne komme spaserende langs veien fra Melbury, i skitne joggesko som hadde gått tusenvis av kilometer, med en slitt, møkkete ryggsekk som burde ha vært kastet, på ryggen.

Vi kom til å gi hverandre en stor klem og gå hjem. Inn i den nydelige rosehagen til mamma, der luften var full av duften fra Jaques Cartier-rosene som blomstret for mamma hele sommeren.

Alle kom til å prate og le – bortsett fra pappa, som ville rope: Charlie, hva i helsike har du drevet med? Hvor har du vært? Moren din har vært fra seg! Hvorfor sendte du ikke et postkort eller en e-post, eller i det minste en tekstmelding?

Hundene kom til å være gale av glede, dummingene, og Besta Cassie ville be oss om å roe oss ned, slutte å være så tåpelige, oppføre oss som vanlige mennesker. Men hun ville også le.

Kanskje jeg kom til å våkne opp en morgen og klare å godta det?

Men i dag kunne jeg ikke godta det eller min egen rolle i det.

Så da kom vel ikke marerittene til å ta slutt?

Jeg hadde fortsatt videoen på telefonen min. Hvorfor så jeg den igjen, gang på gang? Fordi jeg ikke klarte å la være. Kanskje jeg burde dele den med foreldrene mine? Eller ville det bare gjøre alt enda vondere for dem?

Hvorfor hadde jeg ikke funnet pennen?

September