Vemund Solheim Ådland

Grovt øye

Dikt

:k

Jeg lå innerst i jentene. Små flak, dråper. Sløste med papiret. Spart hofte. Bar leppe, støy. Spyttet. Lett. Tørket inntil. Beinete mel i halsen. Nytt, bøyd silkestoff på øynene. Perlerad, rødt bind. Sto. Bet, svakt inntil, lyse år. Jeg er renere etterpå. Se i Siv. Høre på dem. Vitse. Vare lenge på lakenet.

Snittet i papiret varmet øyet. Skrek langsomt. Spilte.

Snittet i papiret varmet øyet. Lyste. Åpnet henne, stille, hardt. Rød kyse, klar sæd. Jeg eltet det lengste, stiveste håret. Mors lille hake. Det flødde, sev ut på golvet, tørket.

Du skrek langsomt. Spilte.

Valgfritt, liten palett, kona – nybadet, nybablet. Føyd. Kåret. Varmet jakken hennes. Jobbet.

Pan in. Skrek. Voksesmerter. Tannleppe. Smakfullt bestikk. Lunt, hvitt kjøkkenskap. Lang lunte. Teen i huset. Smitte. Jeg ryddet bordet. Slo opp i leksikonet. Gammel røyk i stuen. Familiealbum, grå pose. Personlig rekord. Ømt, langt, jeg smatter og svelger tørt, ser ut av vinduet, pepper – tynt lag av fett, leppe, n.

Øye. Sprøtt.

Talg, ro. Sink, sol.

Varmt åte, mørkere luft.