WILLIAM BLAKE

Ekteskapet mellom himmel og helvete

Gjendiktet og med etterord

av Henning Hagerup

Til Peter Fjågesund, i dyp takknemlighet.

TEMAET

Rintrah brøler og rister flammene sine i den lumre luften;

sultne skyer henger over dypet.

En gang ydmyk og på en farlig sti

holdt den rettferdige kursen gjennom

dødens dal.

Roser blir plantet der torner vokser,

og på den golde heden

synger honningbiene.

Så ble den farlige stien plantet;

og en elv og en kilde

på hver klippe og grav;

og på de bleknede knoklene

ga rød leire liv.

Til kjeltringen forlot de makelige stier

for å gå på farlige stier og drive

den rettferdige inn i golde egner.

Nå kryper den snikende slangen

i mild ydmykhet,

og den rettferdige raser i villmarken

hvor løver streifer.

Rintrah brøler og rister flammene sine i den lumre luften;

sultne skyer henger over dypet.

Siden en ny himmel har begynt, og siden det nå er tre og tredve år siden dens ankomst, våkner det evige helvete til live igjen. Og se, Swedenborg er engelen som sitter ved graven; skriftene hans er de foldede linklærne. Nå er det Edoms herredømme, og Adam vender tilbake til Paradis; se Jesaja, kapittel 34 og 35.

Uten motsetninger finnes ingen fremgang. Tiltrekning og frastøtning, fornuft og energi, kjærlighet og hat er nødvendige for menneskets eksistens.

Fra disse motsetningene stammer det de religiøse kaller godhet og ondskap. Godhet er det passive som adlyder fornuften. Ondskap er det aktive som stammer fra energien.

Godhet er himmel. Ondskap er helvete.