Stine Langtangen

Snøfall

Copyright © Vigmostad & Bjørke AS 2018

All rights reserved

Omslagsdesign: Kjetil Nystuen

Omslagsillustrasjon: Ida S. Skjelbakken

Elektronisk utgave (første versjon) 2018

Elektronisk tilrettelegging: Type-it AS

ISBN 978-82-334-0424-6

Det må ikke kopieres fra denne bok i strid med åndsverkloven

eller avtaler om kopiering inngått med KOPINOR. Kopiering i

strid med norsk lov eller avtale kan medføre erstatningsansvar

og inndragning, og kan straffes med bøter eller fengsel.

De viktigste personene i Eikegården

Eikegården

Selja Saga Nygaard – seriens hovedperson

Olai Nygaard

Una Saga – Seljas mor

Odd – Litas sønn fra tidligere

Live – Olai og Litas lille datter

Per – dreng

Grethe – tjenestejente

Ane og Ebba – danske tjenestejenter

Plassen

Johannes Knutsen Plassen og Agnes – Seljas eldre

bror og hans hustru

Knut Johannes – Agnes og Knuts lille sønn

Sagatunet

Gunnhild og Knut Pedersen Plassen – Seljas foreldre

Eivind, Knut og Freia – Seljas yngre søsken

Brastad Herregård

Sverre Backe – Seljas halvbror

Ilma – Sverres mor

Hilda – godt voksen tjenestepike

Kristine – tjenestepike, som før var hos Anna

Husmannsplass under Brastad

Peder – Seljas yngre bror

Tora – gift med Peder

Olsrudgården

Ingeborg Olsrud Skoglund

Arne Skoglund

Arne Erling – Ingeborg og Arnes sønn

Aksel og Gjertrud – tjenestefolk

Øvrige

Anna Plassen Olsrud – Seljas yngre søster. Enke etter Åsmund Olsrud

Alfred – Åsmund og Annas lille sønn

Amalie Wessel – handelsfrue fra Christiania

Borge Wessel – Amalies ektemann. Handelsmann fra Christiania

Celine Sophie Wessel – Amalie og Borges lille datter

Alexander Christian Wessel – Amalie og Borges lille sønn

Kirsten – tjenestepike hos Wesselfamilien

Slik sluttet forrige bok:

– Jeg tror vi må reise til Peder, sa hun gråtkvalt mens hun kjente det knyte seg i magen.

– Til Peder? spurte Olai overrasket. – Men Selja, jeg tror ikke han kan legge ut på en reise nå, for det er ikke så lenge til Tora skal føde.

– Nei, jeg vet det, svarte hun hastig. – Men vi må dit, jeg føler det i hele meg, og jeg føler sjelden noe om Peder.

Olai kikket alvorlig på henne. – Hvis du sier det, så rir vi dit.

– Ja, og skynd deg, er du snill!

Olai drev på Balder, men kunne ikke ri like fort som han ville gjort alene.

– Det ser rolig ut her, sa Olai da de red inn på tunet til Peder og Toras lille stue. – Men vi får vel gå og banke på.

Selja nikket, men den vonde følelsen som hadde kommet som kastet på henne, hadde ikke sluppet taket. Snarere tvert imot. Det var så stille der, så altfor stille.

– La oss banke på, sa Olai lavt enda en gang.

Selja gikk opp på trammen sammen med ham, men da de banket på, var det ingen som svarte, eller som kom for å åpne døren for dem. – Vi går inn, mumlet Selja.

Da hun gikk inn i den lille stua, slo hun hånden for munnen og gispet opprørt. Hun hørte Olai hviske herregud bak henne. Tårene sved bak øyelokkene hennes, og klumpen i halsen truet med å kvele henne.

– Peder! utbrøt hun halvkvalt, før hun styrtet bort til den yngre broren som sto midt i rommet med en blodig bylt i armene.