Skipperens

Lommehåndbok

Av Basil Mosenthal

Med bidrag fra G. Russel, T. Davson, Dr. Haworth,
D. Houghton og Terje F. Olsen

Pegasus forlag 2012

Original tittel: The Skippers Pocketbook

2. revidert utgave © Fernhurst/John Wiley & Sons Ltd 2001/2009

Norsk revidert utgave © Pegasus forlag a.s 2012

Redaktør: Haagen Sund

Oversettelse/tilrettelegging norsk utgave: Terje F. Olsen

Tilrettelagt for ebok av eBokNorden as

ISBN 978-82-442-0182-7 (epub)
ISBN 978-82-442-0095-0 (trykk)

Innledning

Det er lett å ta for gitt hvor mye en fritidsbåtskipper må ha kjennskap til: Navigasjon, sjøveisreglene og lys- og lydsignaler, sjømerker og kartsymboler, ta seg inn på ukjente havner, håndtere VHF’en, ettersyn av motoren med kontroll av deler som må repareres eller skiftes ut, kunne lese og tolke værmeldinger korrekt, osv. Alt dette og mye mer er en del av skipperens hverdag.

Fritidsbåtskippere er som regel opptatte mennesker, slik at detaljer lett kan bli oversett, derfor kan det være til stor hjelp å få presentert et komprimert sammendrag. Denne boka er derfor ikke ment å være en lærebok, men rett og slett en påminnelse om alt skipperen må huske på, både når det gjelder ettersyn av båten og å seile den sikkert.

Med denne boka i baklomma håper jeg at du vil få mange sikre og lykkelige turer til sjøs.

Basil Mosenthal

Forord norsk utgave

Det er alltid en utfordring å oversette maritim faglitteratur fra andre språk, selv om sentrale ting som sjøveisregler, lyd- og lyssignaler o.a. er internasjonale. Noen nasjonale særegenheter fins likevel (som den norske «jernstanga», for oss et selvsagt sjømerke og symbol i sjøkartet, men helt «gresk» for en brite). Tilsvarende har seilere sør for Nordsjøen, ned langs kontinentet og rundt Storbritannia, en helt annen utfordring mht tidevann og strøm enn hva vi bryr oss med (i det minste sør for Vestfjorden). Dette gjenspeiler seg i tyske, franske og britiske navigasjonshåndbøker.

I denne lille boka er f. eks 10 % av stoffet viet tidevann og strøm, og hvilke utfordringer dette innebærer for lokal navigasjon. Vi har derfor omarbeidet denne delen, som jo hos oss ikke engang er tema til Båtførerprøven.

For øvrig har vi beholdt noe stoff og eksempler som er litt britiske – også fordi stadig flere norske båter seiler i utlandsk farvann (og leser engelske navigasjons- og pilotbøker). Da vil omtale av forhold som kanskje ikke er like relevant eller gjenkjennelig i Skandinavia likevel komme til nytte.

Denne lille håndboka er starten på en serie som både i form og innhold er ment for kartbordet heller enn bokhylla. Lommehåndbok – serien vil med hensyn til omfang og pris ligge mellom våre øvrige to populære serier: - i båten med sine 12 små vannbestandige spiralbundne hefter, og - for båtfolk med sine mer omfattende innbundne håndbøker.

Med noen få unntak er alle forlagets utgivelser relevante for både motor- og seilbåter.

Innhold

Innledning

1Sikker seilas

2Håndtering av nødssituasjoner

1 Sikker seilas

HVA GÅR GALT

Denne oversikten er fra det engelske redningsselskapets (RNLI) statistikk som ikke er ulik den norske. RNLI ble dette året bedt om å assistere en fritidsbåt over 3000 ganger.

KLAR FOR AVGANG?

•Hva sier værmeldingen?

•Motoren er kontrollert og i orden

•Drivstoff kontrollert og tilstrekkelig for hele turen

•Nødutstyr er kontrollert (når var siste gang?)

•VHF radio kontrollert

•GPS er satt opp (hvis i bruk)

•Tidspunkt for høyvann/ lavvann/tidevannstrømmer notert

•Mannskapet er gjort kjent med sine oppgaver

•Kompass og navigasjonslys er testet

•Utstyr sikret over og under dekk (inkludert bysse)

•Luker og skrogventiler stengt

•Bilgen er tørr (har noen sett etter?)

•Stående rigg er kontrollert, reveliner er klare

•Seil er gjort klare til heising ved behov

•Vet noen hvor du drar/når du har beregnet å være tilbake?

•Kan mannskapet håndtere båten uten deg?

UNNGÅ MANN – OVERBORD

Det viktigste er å forhindre at noen i det hele tatt faller over bord.

Sikkerhetsliner

•Minimum høyde over dekk på rekkevaiere er 60 cm, men 66 cm gir bedre beskyttelse. Den nedre rekkevaieren skal være minst 23 cm over dekk for å forhindre at noen kan gli under den øvre rekkevaieren.

•Imidlertid må den nedre rekkevaieren ikke plasseres så høyt at muligheten for å komme under den er tilstede. En såkalt «tå-rail» trukket under den laveste rekkevaieren ca. tre cm over dekk gir en ekstra sikring mot at noen kan gli under rekka.

Sikkerhetsseler

•Hvert besetningsmedlem må ha en sikkerhetssele som er justert og tilpasset vedkommende, helst med bukstropp.

•Europeisk standard for sikkerhetsseler er EN1095.

•To sikringsliner er det beste – en kort line på ca. en meter og en lengre på rundt to meter, den siste kan gjerne være elastisk. Ved bruk av to sikringsliner har du alltid muligheter til å ha fastgjort en line mens du flytter festepunktet til den andre når du beveger deg rundt på dekk. Bruk gjerne den korte lina når du sitter i cockpiten (styrebrønnen).

Festepunkter

•Hvis mulig bør du feste sikringslina til et punkt på losiden av båten.

•Et hvert festepunkt for sikringsliner må være fastgjort med gjennomgående bolter med støtteplater på baksiden.

•Fest aldri sikringslinene i rekkevaieren eller i løpende rigg (tau).

•Mannskap som er på vei ut i cockpiten eller opp på dekk skal kunne kroke seg fast før de forlater trappenedgangen.

•Før du forlater cockpiten for å gå ut på dekk, flyttes sikringslina til manntauet på losiden (to sikringstau som løper på hver side av dekket i hele båtens lengde).

•På motorbåter bør du feste sikringslinen nær båtens senterlinje fordi den høye farten gjør et fall over bord spesielt farlig.

Regler for når du bør ha seletøyet på

•Det må være klare regler for når seletøyet skal være på.

NORMALT

–alltid på dekk om natta

–alltid i dårlig vær

–alltid når nye besetningsmedlemmer er på fordekket

–bæres hele tiden av folk som ikke kan svømme, og barn

•Dette må aksepteres av alle som en del av rutinen og ikke være rom for diskusjon og protester.

•Ingen, og spesielt ikke de yngste, skal ha følelsen av at det er «tøft» å være uten sikring når dette ellers er påkrevet. Eldre og mer erfarne besetningsmedlemmer må heller aldri føle seg latterlige over å bære sikkerhetssele (eller redningsvest), selv under forhold hvor det ikke regnes som fullt påkrevet.

ANDRE SIKKERHETSTILTAK PÅ DEKK

På glatte dekk

•Bruk egnede seilersko eller sjøstøvler.

•Monter gripehåndtak på luker og hyttetak.

Storseilbom

•Skjøt alltid inn storseilskjøtet før jibbing.

•Se opp for bommen ved heising og firing av storseil.

•Sett en preventer (fra ytterst på bommen og fram til baugen) når du seiler platt lens.

Reving

•Øv på reveprosedyrer under rolige og kontrollerte forhold.

Jolla

•Beveg deg forsiktig i jolla, ikke overbelast den og husk alltid å ta med årer, tilstrekkelig med bensin og en pluggnøkkel. Ta alltid med redningsvester og bruk dem når forholdene tilsier det.

Radarreflektor

•Oktagonale reflektorer bør ha min. diameter på 45 cm. og monteres i en «catch rain» posisjon for å gi best refleksjon.

•En aktiv radartransponder er lett å montere. De vil forsterke radarekkoet og gjøre deg mer synlig på en radar.

•Minimumshøyde for montering bør være fire meter over havflaten.

BRANNFOREBYGGENDE TILTAK

Årsaken er som regel bensin, gass – og røykere!

Bensinmotorer

•Luft alltid ut motorrommet før du starter motoren.

•Kontroller alltid bensinslanger og koblingspunkter for mulige lekkasjer.

•Sørg for at bensinpåfyllingsstussen er jordet til bensintanken før påfylling.

Utenbordsmotorer

•Påhengsmotoren (til jolla) bør lagres på dekk (vanligvis bak på pushpiten).

•Bensinkanner bør lagres på dekk eller i lukkede rom med separat utlufting. Oppbevar dem aldri i lukkede rom under dekk.

Gass

•Oppbevar gassbeholdere i egnet avlukke med god ventilering over bord.

•Sikre gassbeholderen i oppreist stilling.

•Gassledningene skal være av syrefast stål eller kobber og være fagmessig montert.

•Monter gassalarm i den dypeste delen av bilgen.

Rømningsveier

•Forviss deg om at det finnes luker i for- og akterkabinen som er store nok til at folk kan evakuere gjennom dem.

Byssa

•Komfyren skal være fastmontert. Kjeller og panner skal være tilpasset.

•Husk å låse slingrestativet før du åpner ovnsdøren, ellers vil komfyren vippe.

•Lag et rekkverk som hindrer kokken i å falle over komfyren og et støttebelte som hjelper ham å holde balansen i hardt vær.

•Kokken bør også ha klær som gir beskyttelse mot brannskader når han arbeider under vanskelige forhold.

2 Håndtering av nødssituasjoner

ER DU KLAR FOR EN NØDSSITUASJON?

Vet alle om bord hvor brann- og nødutstyr er plassert?

•REDNINGSFLÅTE
Serviceoverhalt innenfor tidsfristen – stuet forsvarlig – utløsersnoren er sikret.

•REDNINGSVESTER
Nok til alle besetningsmedlemmer – oppbevart lett tilgjengelig – oppblåsbare vester er overhalt og med nye gasspatroner.

•SIKKERHETSSELER
Tilpasset hvert enkelt besetningsmedlem – karabinkroker kontrollert.

•NØDRAKETTER OG NØDBLUSS
Har gyldig holdbarhetsdato – er uten fuktskader – er plassert lett tilgjengelig.

•BRANNSLUKNINGSAPPARAT
Er plassert synlig, minst ett under og ett over dekk – er regelmessig overhalt – manometeret viser fullt.

•BRANNTEPPE
Plassert nær byssa

•LIVBØYER
Montert forsvarlig men raske å få løse
– Når var disse prøvet sist?

•BØYE- OG NØDLYS
Kontrollert og funnet i orden.

•BLINKLYS/LOMMELYKTER
Virker de?

•LENSEPUMPER
Er testet og kontrollert, filtrene er renset for blokkeringer.

•FØRSTEHJELPSUTSTYR OG BRUKERMANUAL
Brannsalver og bandasjer tilgjengelig

•KONISKE TREPLUGGER
Plassert og gjort fast ved hver skrogventil.

•VHF RADIO
Instruksjoner for bruk av radio plassert ved radioen.

RADIO NØDPROSEDYRER

Fyll inn kallesignalet ditt her: .................................................................... I en nødssituasjon er det vanligvis båtens navn som benyttes, ofte stavet med det fonetiske alfabet.

Fonetisk alfabet

A

ALPHA

B

BETA

C

CHARLIE

D

DELTA

E

ECHO

F

FOXTROT

G

GOLF

H

HOTEL

I

INDIA

J

JULIET

K

KILO

L

LIMA

M

MIKE

N

NOVEMBER

O

OSCAR

P

PAPA

Q

QUEBEC

R

ROMEO

S

SIERRA

T

TANGO

U

UNIFORM

V

VICTOR

W

WHISKEY

X

X-RAY

Y

YANKEE

Z

ZULU

Æ

ÆGIR

Ø

ØRNULF

Å

ÅGOT

Båtens navn stavet med det fonetiske alfabetet: ………………...............

Du vil også bli nødt til å oppgi egen posisjon.

•Det enkleste er ofte å oppgi posisjonen i form av peiling og distanse fra et kjent punkt.
Eks: Rettvisende peiling 150° fra Færder fyr, avstand 5,2 nautiske mil.

•Du kan også oppgi posisjonen i «lengde» og «bredde».
Lengden oppgis først.

Det er lurt å oppgi en cirka posisjon i tillegg: Ca fem nautiske mil sydvest av Færder fyr, i tilfelle du avleser feil på GPSen.

NØDPROSEDYRER PÅ VHF

MAYDAY

Dette nødanropet brukes kun når fartøy eller en person er i alvorlig fare.

•Sett radioen på kanal 16 (full sendestyrke)

•MAYDAY MAYDAY MAYDAY

•«Alle båter» (gjentatt tre ganger)

•Dette er (båtens navn) gjentatt tre ganger

•MAYDAY pluss båtens navn (gjentatt en gang)

•Min posisjon er – lengde og bredde, eller peiling og avstand fra et kjent punkt

•Hva slags nødssituasjon – For eksempel; «fartøyet synker» eller «skadet besetningsmedlem».

•Hva slags hjelp som trengs

•Antall personer ombord

•Andre relevante opplysninger

PANPAN

Kan benyttes når behovet for assistanse ikke er graverende, eller båt og liv ikke er i øyeblikkelig fare

•Sett radioen på kanal 16

•PANPAN PANPAN PANPAN

•«Alle båter» (gjentatt tre ganger)

•Dette er (båtens navn gjentatt tre ganger)

•Posisjon (gitt i lengde og bredde, eller som peiling og avstand til et kjent merke)

•Problemets art (for eksempel: «jeg har motorhavari og behøver slep»)

Håndtering av radio i en nødssituasjon

•Lær opp et annet besetningsmedlem i å betjene radioen.

–Det kan hende at du trengs på dekk.

•Sett opp ved siden av radioen:

–Instruksjon for hvordan man skifter til kanal 16

–Båtens navn stavet med det fonetiske alfabetet

–MAYDAY og PANPAN prosedyre

–(Hvis GPS er i bruk, hvordan man leser av båtens posisjon)

SECURITE (se-kuri-te)

Securite – sikkerhetsanropet – gjentatt tre ganger. Brukes til å formidle viktige navigasjons- eller meteorologiske varsler, både over VHF, kortbølge, Navtex, o.a. For eksempel stormvarsler, at et sjømerke har drevet av eller tømmerstokk/container i sjøen.

GMDSS

Global Maritim Distress and Safety System

Var fullt implementert i den kommersielle flåten fra 1999. Muligheten for fritidsbåtflåten til å implementere et DSC sett i VHF kom i 2005. De fleste fritidsbåter har nå et VHF DSC sett (DSC= Digital Selective Calling) som vil sende et digitalt nødanrop (og din posisjon) til alle skip og kystradiostasjoner i nærheten. Videre kontakt formidles ved tale over VHF kanal 16.

Overgang til DSC

•Når en DSC enhet blir installert om bord må den programmeres med en spesiell identitet, et såkalt MMSI nummer (Maritim Mobile Service Identity).

•En eksisterende skipsradiolisens må fornyes til også å dekke DSC.

Nødprosedyre

Nødprosedyrer skal kun skal benyttes i tilfelle av brann/eksplosjon, hvis båten synker, kollisjon, fartøyet må forlates, grunnstøting, piratangrep, mann over bord, eller hvis fartøyet er ukontrollerbart og i drift.

Hvis din VHF er utstyrt med en DSC kontroller:

•Løft opp det fjærbelastede dekselet over nødknappen og trykk en gang.

•Rull gjennom nødmenyen og velg alternativ nødkategori (hvis ikke standard oppsett).

•Løft igjen opp lokket over nødknappen og trykk en gang til mens du holder den inne i fem sekunder for å sende nødmeldingen.

•Når det er gjort vil kontrolleren automatisk skifte til kanal 16. Hvis du har tid bør du også sende et tradisjonelt MAYDAY stemmeanrop på VHF.

VHF med DSC kontroller

EPIRB

Emergency Position Indicating Radio Beacons (EPIRB) er også knyttet til GMDSS. Dette er det beste og rimeligste nødutstyr du kan ha om bord ved havseilaser og lengre overfarter.

•Når du kjøper en EPIRB må den registreres med alle data om din båt.

•Slik kan den kan sende din identitet og posisjon når den blir aktivert

•Signalene plukkes opp av din nasjonale kystradiostasjon, som igjen varsler nærmeste redningstjeneste uansett hvor du er i verden.

•Batteriet har en levetid på ca. fem år, og utstyret bør testes hver måned.

•Hvis du må forlate båten tar du EPIRB’en med i redningsflåten og aktiverer den. Deretter sikrer du den med en line til flåten og legger den i vannet. (Det finnes også typer som aktiveres uten at de ligger i vann).

•Batteriet har en virketid på 48 timer når EPIRB’en er i sendemodus.

•Det kan ta opp til to timer å få forbindelse med en satellitt, og få posisjonen bestemt innenfor en radius av tre nautiske mil.

•I de fleste EPIRBer er det også innebygget et 121,5MHz radiofyr som kan peiles fra et redningsfartøy eller helikopter.

•EPIRBen er også utstyrt med blinklys.

•Hvis du ved et uhell skulle skru på EPIRB’en lar du den være påskrudd mens du omgående sender et SECURITE anrop til nærmeste kystradiostasjon og forteller at aktiveringen skyldes et uhell. Samtidig oppgir du registreringsnummeret på din EPIRB. Spør om du nå kan slå den av. Hvis du hadde slått den av uten å varsle vil ditt fartøy bli registrert som sunket og en redningsaksjon ville bli igangsatt.

Hvis du bytter båt og tar EPIRB’en med deg over i den nye er det viktig at du omregistrerer den. Hvis ikke vil redningstjenesten lete etter din gamle båt.

MÅTER Å PÅKALLE HJELP

•Kontinuerlig tuting med signalhorn

•Røde fallskjermbluss avfyrt enkeltvis med korte intervaller.

•Røde håndbluss

•Orange farget røyk avgitt fra røykbokser.

•Morsekode SOS sendt på en hvilken som helst måte.

•Signal sendt over radio med det uttalte ordet MAYDAY

•Langsomme og gjentagende vinking med utstrakte armer.

•GMDSS

•Utsendelse av EPIRB signaler

•Internasjonal flaggkode N over C

•En sort firkant plassert over eller under en sort kule.

•Knallskudd eller skarpe smell avfyrt med ett minutts intervaller

•Åpen flamme på dekk fra en brennende tjæretønne

En mobiltelefon er ingen god erstatning for en VHF radio. Mobilen har svært begrenset rekkevidde og kan kun høres av den personen du snakker med. Redningstjenesten kan dessuten ikke peile en mobiltelefon, men hvis alt annet er prøvet kan du som siste utvei prøve å ringe en kystradiostasjon. Kystradiostasjonene har felles telefonnummer 120.

HOLDE MYNDIGHETENE INFORMERT

•Hvis du har et problem (for eksempel et motorhavari), men ikke befinner deg i en umiddelbar nødssituasjon, kan du informere nærmeste kystradiostasjon på VHF. Si fra hvis du selv greier å løse problemet. Hvis det er mulighet for at du kommer til å trenge assistanse er det en fordel for redningsselskapet at de er informert i god tid slik at assistanse kan bli gitt i dagslys.

Reserve antenne

•I tilfelle rigghavari kan det være lurt å ha en reserveantenne som kan monteres i dekkshøyde, eller en håndholdt VHF.

Sikkerhetsskjema for lystfartøyer

•Hvis du seiler i engelsk farvann kan du før avgang på en lengre seilas fylle ut et skjema (CG66) som gis ut på marinaer, båtbutikker og av kystvakten.

•Skjemaet inneholder alle detaljer om båten og blir lagret i kystvaktens sentralregister. Dette kan være en fordel hvis du blir nødt til å forlate båten under omstendigheter hvor du ikke rekker å gi detaljer.

Lensing og pumping

•Installer alltid to lensepumper, en som kan betjenes fra cockpit og en som betjenes under dekk. Minst en av dem bør være manuelt drevet (ikke elektrisk).

•Begge må kunne betjenes med alle luker stengt.

•Sikre pumpehåndtaket til pumpen med en snor.

•Pumpene bør være utstyrt med filtre.

•Ha alltid med minst to bøtter.

•Fest en konisk treplugg til hver skrogventil.

Tau og vaierkutter

•Et tau eller fiskegarn rundt propellen vil stoppe motoren og kanskje skade propellaksel og girkasse. Du bør derfor ha en skarp kniv lett tilgjengelig. Ved et rigghavari er det store muligheter for at vaiere fra riggen kommer inn i propellen, derfor kan det også være smart å medbringe en kjettingtang eller vaierkutter.

Lengre seilturer

•Personer i land bør varsles og underrettes om planer før du starter på en lengre tur.

•De samme personene bør også underrettes når du kommer fram, slik at det ikke blir igangsatt unødvendige redningsaksjoner.

PYROTEKNISKE LYS

Røde fallskjermraketter

Er den mest effektive visuelle måten å vise omgivelsene at man er i nød. Send opp to stykker raskt etter hverandre med en vinkel på 15° på vinden.

Røde håndholdte bluss

•Kan brukes for å varsle en nødssituasjon.

•De vil også vise din nøyaktige posisjon når hjelp er underveis.

Oransje røyksignaler

•Er effektivt om dagen og i klarvær

Hvite bluss

•Er et signal for å trekke oppmerksomheten mot båten. Hvite bluss er ikke nødbluss.

Hvis et hvitt bluss brukes nær kysten bør nærmeste kystradiostasjon varsles, i tilfelle noen tror at det gjelder en nødssituasjon. Hvite og røde bluss bør ikke oppbevares sammen.

Forsikre deg om at du selv og mannskapet vet hvordan avfyringsmekanismene fungerer. Avfyringsmekanismene kan variere, men her er den vanligste:

•Hold blusset utenfor båten og rett det med vinden. Trekk den nederste delen av håndtaket nedover.

•Vri håndtaket rundt til det stopper slik som pilen viser.

•Slå så håndtaket hardt oppover med håndflaten, eller dunk det mot et hardt underlag. Hold bare rundt det røde håndtaket mens blusset brenner.

HVOR MANGE BLUSS?

| I lukket farvann: opp til 3 nautiske mil | Langs kysten: opp til 7 nautiske mil | Utenfor kysten: mer enn 7 nautiske mil | Åpent hav
Røde håndbluss | 2 | 4 | 4 | 6
Håndholdte oransje røykbluss | 2 | 2 |  |
Røde fallskjermraketter |  | 2 | 4 | 12
Flytende oransje røykbluss. |  |  | 2 | 2

•Oppbevar alltid blussene i en vanntett container hvor de lett kan nås. Bluss har normalt en levetid på tre år. Kontroller utløpsdatoen før hver sesong. Bluss som har løpt ut på dato kan fremdeles være i orden og kan beholdes om bord, men bør da merkes som reserver. Gamle raketter som skal kastes må behandles som spesialavfall.

REDNINGSVESTER

Sørg for å ha vester til samtlige personer om bord. Husk at vester må tilpasses den enkelte, særlig barn.

Forskjellige typer vester

Flytevester/seilevester holder en svømmer flytende, men ikke hodet klar av vannet. Kan brukes av barn i havn og av jolleseilere. Disse regnes ikke som redningsvester og bør ikke brukes i åpen sjø.

Vester med harde flyteelementer – vanligvis bestående av PVC skum. Disse er normalt vedlikeholdsfrie, men mindre komfortable å ha på.

Oppblåsbare redningsvester med munnstykke kan bæres delvis oppblåst.

– Oppblåsbar med CO₂ patron (manuelt utløst)

– Oppblåsbar med CO₂ patron (automatisk utløst)

Alle oppblåsbare vester med CO2 patroner kan etterfylles manuelt med luft ved hjelp av et munnstykke.

•Alle oppblåsbare redningsvester trenger testing og ettersyn minst en gang i året for å være sikker på at de opprettholder trykket i minst en time. CO₂ patronen skal kontrolleres eller byttes ut i henhold til de intervaller som anbefales av leverandøren.

Tilleggsutstyr (noe kan følge med), f.eks.:

– Reflextape gjør personen mer synlig om natta

– En fløyte for å påkalle oppmerksomhet

– Lys – det finnes flere varianter

Redningsvester med innebygget seletøy er blitt populært. I så fall bør du også ha en kort redningsline med karabinkrok festet til seletøyet. En redningsvest som bæres over selen kan ofte være til hinder for bruk av denne.

•Hold redningsvestene rene og tørre og klare til bruk.

•Når vestene deles ut til mannskapene må de tilpasses seletøyet. De bør ha den med seg der de sover.

BRANNBEKJEMPELSE

Et brannteppe er det beste hjelpemiddelet til bekjempelse av byssebrann. Ikke plasser det over kokeapparatet, men i umiddelbar nærhet og ca.1.5 meter over dørken.

Trekk i gripelinene og vri rundt slik at håndflatene er beskyttet av brannteppe, og plasser det forsiktig over flammen. Skru av gassen/strømmen eller parafinen og la det hele stå i ca. 30 minutter. Kast deretter brannteppe (eller få det kontrollert for oljeimpregnering).

Hvordan bruke et brannslukningsapparat

Rett strålen mot senter av flammen med en sveipende bevegelse. Ikke innhaler.

•Det finnes mange typer, men det mest hensiktsmessige i en båt er nok et pulverapparat av den etterfyllbare typen.

•1.5 kg apparater har en anvendelig størrelse for små og mellomstore fritidsbåter.

•Ha gjerne to stykker plassert, ett ved byssa og ett i lukenedgangen slik at de kan nås fra dekk.

•Brannslukkere skal kontrolleres jevnlig fordi pulveret har en tendens til å stivne og bli hardt.

Handlinger i tilfelle brann

1Få alle på dekk, sammen med brannslukkingsutstyret.

2Stopp båten (vind som trekker gjennom båten gir næring til brannen).

3Flytt mannskap og redningsflåte så langt unna brannen som mulig.

4Rett strålen fra brannslukkeren mot kanten av flammen for å kontrollere den, i stedet for å rette den mot senter av flammen.

5Husk at vann også er en effektiv brannslukker, men ikke for olje-, fetteller bensinbrann.

Automatisk brannslukkingsutstyr for maskinrom

Anbefalt for båter med bensin- og større dieselmotorer.

– Automatisk utløst brannslukker styrt av en varmefølsom sensor.

FØRSTEHJELP

Enten skipperen eller et besetningsmedlem bør ha kjennskap til førstehjelp. Her er noen eksempler på hva en førstehjelpsforpakning bør inneholde;

Forpakning 1
Forpakning 2
Forpakning 3

Vanlig plaster, 2.5 cm x 5 m

1
2
2

Klebefri forbindig 10 cm x 10 cm

2
10
20

Triangulær bandasje 90 cm x 127 cm

2
4
4

Sårforbinding No. 8

2
4
10

Antiseptisk tørkepapir

4
10
30

Vannfast plaster assortert

6
20
50

Elastisk forbinding på rull 7.5 cm x 5 m

1
3
6

Saks

1
1
1

Sikkerhetsnåler

4
4
4

Ikke sterile operasjonshansker (par)

1
5
20

Steristrips (sterile strips til å lukke sår)

–
1 pakke
1 pakke

Rørformet gasbind for fingre (Tubegauz)

–
1
1

Spjelkeskinner

–
2
2

Anthisankrem (antihistamin) 30 g tube

–
1
1

Calpol (smertestillende/parasetamol for barn)

–
100 ml
100 ml

Parasetamoltabletter 500 mg

–
20
100

Øyemaske / beskyttelse

Scopaderm TTS patcher (reisesykeplaster)

–
4
10

Stugeron (antihistamin) tabletter 15 mg

–
10
24

Predsol (øyedråper)N 5 ml

–
–
2

Piriton (allergitabletter) 4 mg

–
–
20

Ikke-steroidale betennelsesdempende tabletter

–
–
30

Dentanurse dental kit (for midlertidige tannreparasjoner)

–
1
2

Forpakning 1: lokal seilas. Forpakning 2: kystseilas. Forpakning 3: havseilaser.

I praksis kan man gjerne ha lett tilgjengelig en liten forpakning som inneholder plaster, litt bandasje og sjøsyketabletter, som holdes adskilt til hverdagsbruk.

For ytterligere medisinsk assistanse foretar du en PANPAN MEDICO oppkalling til nærmeste kystradiostasjon og ber om medisinsk assistanse. Kystradiostasjonen vil sette deg i forbindelse med vakthavende lege som hjelper deg med å stille diagnose og foreskrive rett behandling. Hvis pasienten må til sykehus vil kystradiostasjonen dirigere deg til nærmeste egnede havn, eller rekvirere redningsskøyte eller ambulansehelikopter til din oppgitte posisjon. Tjenesten er gratis i Norge.

Husk

Oppgi også din posisjon ved PANPAN MEDICO oppkalling. Selv om du tror at kontakt med lege over maritim radio er tilstrekkelig, så kan jo situasjonen utvikle seg raskt til en MAYDAY situasjon der pasienten må overføres til et større skip eller hentes av redningsskøyte eller helikopter på kort varsel!

HYPOTERMIA (kraftig nedkjøling)

Hypotermia er en tilstand man kan komme ut for når kroppen utsettes for kraftig nedkjøling fra kald vind og/eller vann. Når kroppstemperaturen senkes kan følgende symptomer begynne å melde seg: skjelving, sløvhet, forvirring, snøvlete uklar tale og tap av hukommelse. Personen vil etter hvert få en kald og blek hudoverflate og puste langsomt samtidig som pulsen blir svak. Tilstanden vil etter hvert føre til tap av bevissthet og død.

1Første oppgave blir å forhindre ytterligere nedkjøling. Få personen ut av vannet eller i le for vinden.

2Plasser vedkommende på den varmeste plassen om bord. Skru deretter på all varme. Fjern så alle våte klær, klipp dem av om nødvendig. Ikke gni hudoverflaten, men frotter den forsiktig med et mykt håndkle.

3Hvis personen er ved bevissthet bør du få på ham varme og tørre klær og gi ham rikelig med varm og søt drikke, for deretter å la ham få hvile i varme og tørre omgivelser. Hvis tilgangen på varme om bord er vanskelig kan du overføre din egen kroppsvarme ved å holde rundt vedkommende.

4Er personen bevisstløs fjerner du alle våte klær og legger ham i en sovepose. Forsikre deg om at han ligger i stabilt sideleie. Hvis du ikke har varme om bord kan du skru på kokeapparatet.

5Hvis det tar tid å varme opp båten, kan du legge deg ved siden av vedkommende i soveposen. (Legg deg tett inn til for rask overføring av kroppsvarme).

STABILT SIDELEIE

Mer om førstehjelp til sjøs i Dr. R. Haworth: Førstehjelp – i Båten (Pegasus 2008) og i eget vedlegg i Jon Winge: Førerprøven – for båtfolk (Pegasus 2010).

MUNN TIL MUNN METODEN

•Hvis du kan føle eller høre at den forulykkede puster, skal du ikke gi noen form for kunstig åndedrett. Hvis brystet beveger seg kraftig, men ingen luft passerer gjennom nese eller munn er luftveiene blokkert. Åpne munnen og prøv å fjerne slim og spytt med fingrene. Fjern eventuelle løse tannproteser.

1Legg hode bakover og løft haken opp og forover for å få tungen klar av luftveiene.

2Klem nesen sammen mens du holder haken oppe …

3… og plasser din egen munn over den forulykkedes, blås deretter forsiktig.

•Hvis vedkommende ikke puster legger du ham på ryggen og setter deg på kne ved hans høyre skulder. Med din høyre hånd løfter du haken opp og forover samtidig som du plasserer venstre hånd på pannen og legger hode bakover. Denne bevegelsen hindrer tungen fra å blokkere luftveiene.

•Kontroller at brystkassa til den forulykkede beveger seg rytmisk. Hvis du hører at luft passerer nese eller munn er luftveiene åpne slik at vedkommende kan puste. Hvis han fortsatt ikke er ved full bevissthet legger du ham i stabilt sideleie, men hold haken fortsatt oppe for å beholde åpne luftveier. Hvis brystet ikke beveger seg, og du ikke kan høre luft passere, gir du kunstig åndedrett.

•Klem igjen nesen. Plasser høyre hånd under den løftede haken. Plasser din egen munn over den forulykkedes og blås inn. Du burde nå kunne se at brystkassa beveger seg og høre luft passere gjennom luftveiene.

•Etter to vellykkede innblåsinger med ca seks sekunders intervaller sjekker du pulsen i nakken for å kontrollere at hjertet slår. Hvis det er puls fortsetter du å gi kunstig åndedrett 12 ganger i minuttet og kontrollerer pulsen hvert tredje minutt. Hvis du ikke kjenner noen puls starter du hjertekompresjon omgående.

Se neste side.

UTVENDIG HJERTEKOMPRESJON

1Med den forulykkede flatt på ryggen identifiserer du brystbeinet (sternum). Beinet går ned langs senter av brystkassa fra halsen og ender opp ved den øvre delen av magen.

2Stå på kne ved siden av den forulykkede med brystet hans foran deg. Plasser bakre del av håndflaten over brystbeinets nedre del, ca tre fingerbredder over punktet hvor beinet slutter. Plasser venstre hånd over høyre hånd.

3Press hurtig nedover med en gyngende bevegelse og armene låst rette og stive slik at du bruker kroppsvekten til å komprimere brystkassa. Du kan kjenne at brystkassa fjærer nedover når du bruker din egen kroppsvekt. Brystbeinet skal bevege seg omtrent 4 cm. Når du slipper presset fjærer brystkassa tilbake.

4Gjenta denne bevegelsen 100 ganger i minuttet.

5Ta en kort pause etter fem komprimeringer slik at en annen kan foreta munn til munn innblåsinger. Hvis du er alene foretar du 15 hjertekompresjoner etterfulgt av to innblåsinger.

6Fortsett til du kan konstatere puls hos den forulykkede og at ansiktsfargen forblir rosa etter å ha stoppet hjertekompresjonen.

7Stopp munn til munn innblåsingen bare hvis den forulykkede puster regelmessig på egenhånd.

MANN OVER BORD (MOB)

Utstyr

•To hesteskobøyer eller en med påmontert en redningsslynge.

•Redningsbøya skal være utstyrt med drivanker.

•En redningsbøye skal være koblet til et flytende lys.

•Den andre bøya bør være koblet til en flytestake (Danbuoy)

•En flytende kasteline bør være montert innen rekkevidde fra rormannen.

•Et taljesystem for å heise opp personer av vannet.

•En leider som er lang nok til at en person i vannet kan nå den.

Seilemønster for opphenting av MOB (seilfartøy fullt bemannet)

Sirklingsmetoden Vel anvendbar metode hvis du har lite mannskap

1Rop «mann over bord».

2Gå omgående overstag.

3Kast ut en hesteskobøye.

4Kast ut redningsslynga.

5Sirkle rundt MOB (for seil eller med motor) til MOB får tak i lina.

6Loff opp i vindøyet og legg bi før du vinsjer MOB om bord.

Slør-stagvending-slør metoden

REDNINGSFLÅTEN

IKKE FORLAT BÅTEN MED MINDRE DEN SYNKER ELLER ER I FULL BRANN

Ikke sjøsett flåten for tidlig. Den er vanskelig å holde langs båtsiden over lengre tid.

1Mannskapet tar på seg sjøtøy og redningsvester med liner.

2Gjør klar «grab bag»(nødcontainer).

3Sett fast flåtens utløsersnor.

4Kontroller at den er ordentlig festet.

5Dytt flåten over bord på lesiden.

6Rykk kraftig i utløsersnoren, du vil høre et smell når flåten blåser seg opp.

7Hal flåten opp langs båtsiden. Prøv å hoppe om bord uten å bli våt.

8Hvis umulig, svøm bort til flåten klipset til utløsersnoren.

Straks alle er om bord gjelder: Kutt – Sjøsett – Steng – Oppretthold.

KUTT utløserlinen

SJØSETT drivankeret

STENG inngangen til flåten

OPPRETTHOLD mest mulig komfort

Hva skal du ta med?

1Alle flåter er utstyrt med et minimum av tilbehør. Kontroller hva din egen inneholder.

2Flåtene er utstyrt med overlevelsesforpakning, innholdet kan variere mye. For seilas på havet er det viktig å ha en rikt utstyrt flåte, i motsetning til for kortere kystseilas.

3Selv om alle flåter inneholder et minimum av overlevelsesutstyr kan det være lurt å ta med en ekstra «grab bag». Den bør bl.a inneholde: Bærbar VHF, GPS, ekstra nødbluss, lappesaker, vann, mat, førstehjelpssaker, varme klær/teppe, sjøsyketabletter, en svamp og fiskesnøre.

SLEPING

Sleping i havn

Fartøyet fortøyes langs siden med to spring og to brest, og fendere i mellom.

eller

Kort slepeline hvor line går via et halegatt på baugen eller gjennom en baugrulle med låsesplint.

Sleping i rom sjø

Vurder et eller flere alternativer for feste av slepeline:

•Hvis du har gjennomgående mast kan du sette fast slepetauet i masten med et dobbelt halvstikk med rundtørn.

•Hvis du har gjennomgående dekkspullert som er fastgjort i kjølen, kan du bruke denne.

•Du kan bruke en hanefot hvor tauet løper gjennom baugrullen og deretter er fastgjort i de to aktre kryssholtene.

•Du kan også lage en slepeløkke som løper over vinsjene på begge sider.

•På motorbåter er ofte det sikreste å la tauet løpe rundt hele overbygningen.

Ved baugen lager du en hanefot eller baugrullen (med låsesplint i).

Beskytt slepetauet mot slitasje med filler eller et håndkle ved baugrullen.

Hvis du ikke har baugrulle lager du en hanefot.

En båt som blir slept må styres. Hvis du har mistet roret kan du rigge til et lite drivanker som er fastgjort i hekken. Om natta bør du holde kontakten med slepefartøyet via VHF eller annen portabel radio.

Slepefartøyet

Hvis et lystfartøy skal slepe et annet, kan du vurdere å slepe det langs siden av eget fartøy hvis det er rolig sjø. Legg fendere langs siden og fortøy med forre og aktre spring, samt to brest. Det er lettere å kommunisere når fartøyene ligger ved siden av hverandre, men det kan være vanskelig å manøvrere når farten er liten.

EVAKUERING MED HELIKOPTER

•Du kan bli tildelt en arbeidskanal for å kommunisere med helikopteret, men oftest kanal 16.

•Redningsmannen vil normalt prøve å lande på din babord låring. Rydd området så mye som mulig og fjern bomdirken.

•Du kan bli bedt om å gå for motor mot vinden, eller seile klosshalt for babord halser og styre en stø kurs.

1Helikopteret vil først fire ned en lett pilotline. La den å treffe vannet før du begynner å hale den inn.

2Kveil pilotlinen opp i en bøtte. IKKE sett den fast i båten.

3Bruk pilotlinen til å stabilisere vinsjkabelen og redningsmannen. Hal inn slakken etter hvert som den fires ned.

4Gi sakte ut på kabelen, men prøv samtidig å stabilisere løftet og unngå pendling når dere er i løftefasen.

5Hold fast i pilotlinen hvis flere personer skal løftes. Hvis ikke kaster du den klar av båten når du blir bedt om det.

•Hold kontinuerlig kontakt med helikopteret over VHF.