Erlend Ofte Arntsen

FREMMEDKRIGERNE

FRA EN NORSK SMÅBY TIL den ISLAMSKe STATen (is)

© 2016 Kagge Forlag AS

Omslagsdesign: Harvey Macaulay / Imperiet

Omslagsfoto: NTB scanpix/Afp/Aris Messinis

Sats: akzidenz as | Dag Brekke

ISBN: 978-82-489-1902-5

Kagge Forlag AS

Stortingsg. 12

0161 Oslo

www.kagge.no

Forfatteren har mottatt støtte fra Stiftelsen Fritt Ord og Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening.

Sentrale grupperinger

Ahrar al-Sham

Salafistmilits i den syriske opprørsbevegelsen. Regnet som mer moderat og ikke kategorisert som terrorgruppe av FN eller USA.

Al-Qaida

Etablert i 1988 i forbindelse med Sovjets okkupasjon av Afghanistan. Ble i løpet av 1990-tallet en internasjonal terrororganisasjon. Ledet av Osama bin Laden frem til hans død i 2011.

Den islamske staten (IS) – 2014–

Erklærte opprettelsen av et kalifat i Syria og Irak 29. juni 2014 under ledelse av irakeren Abu Bakr al-Baghdadi. Tok da navnet Den islamske staten. Det var det siste av flere navn på terrororganisasjonen som har røtter tilbake til 1999:

Jama’at al-Tawhid wal-Jihad (JTWJ) – 1999–2004

Etablert av jordaneren Abu Musab al-Zarqawi, først som en treningsleir i Afghanistan før de etablerte seg i Irak i 2002. JTWJ var fra starten involvert i terrorplott, men markerte seg for alvor etter den amerikanske invasjonen av Irak i 2003.

Al-Qaida i Irak (AQI) – 2004–06

Endret navn til al-Qaida i de to elvers land i 2004, etter at al-Qaidas sentrale ledelse aksepterte Zarqawis ed av troskap. Ble for enkelhetsskyld mest omtalt som al-Qaida i Irak.

Den islamske staten i Irak (ISI) – 2006–13

Etter Zarqawis død i 2006, endret AQI navn på nytt i forbindelse med erklæringen av en islamsk stat i Irak.

Den islamske staten i Irak og al-Sham (ISIS) – 2013–14

ISI la til «al-Sham» (Syria) i navnet sitt da de offisielt utvidet virksomheten til Syria.

Terrororganisasjonen som fra juni 2014 heter IS, er omtalt som det den kalte seg selv langs bokens tidslinje.

Det muslimske brorskap

Etablert i Egypt i 1928 av Hassan al-Banna som en reformbevegelse. Ville forandre det egyptiske samfunnet med islam som modell. Regnes som den første islamistorganisasjonen.

Islamnet

Norsk ungdomsorganisasjon etablert i 2008. Arrangerer konferanser og forkynner konservativ islam i tråd med saudiarabisk salafisme.

Jabhat al-Nusra (JN)

Etablert som en opprørsgruppe i Syria av ISI-utsendinger høsten 2011. Relasjonen til ISI ble ikke erkjent før i april 2013 da Baghdadi ville ha JN tilbake i folden under navnet ISIS. JN nektet og bekreftet på nytt sin troskap til al-Qaida. Konflikten endte med brudd mellom al-Qaida og ISIS. JN fortsatte som al-Qaida-filial i Syria. Endret navn til Jabhat Fateh al-Sham i juli 2016.

Jaish al-Muhajireen wal-Ansar (JMA)

Fremmedkrigerbrigade som var affiliert med Jabhat al-Nusra. Ledet av georgieren Omar al-Shishani og hans høyre hånd Sayfullah al-Shishani fra Tsjetsjenia. Førstnevnte sverget troskap til ISIS i august 2013 og tok med seg mange fremmedkrigere.

Katibat Badr

IS-bataljon som høsten 2014 var ledet av tsjetsjeneren Akhmad Chataev.

Profetens Ummah

Har røtter tilbake til en gruppe som i 2010 kalte seg De frivillige og som arrangerte en demonstrasjon mot Muhammed-karikaturene på Universitetsplassen i Oslo. Personer fra De frivillige begynte fra 2012 å omtale seg som Ansar ul-Sunna. Samme miljø tok navnet Profetens Ummah fra og med en demonstrasjon 21. september 2012 i Oslo.

Sayfullah al-Shishanis gruppe

Etablert som en annen utbrytergruppe fra JMA i august 2013 etter Omar al-Shishanis overgang til ISIS. Ble ledet av Sayfullah al-Shishani. Beholdt relasjonen til JN og al-Qaida. Sverget troskap til JN i desember 2013.

Yekineyen Parastina Gel (YPG)

Kurdisk milits i Syria. Den militære delen av syriskkurdiske Democratic Union Party.

Persongalleri

Fredrikstad

Organisert etter tidspunkt for avreise og reisepartner.

Abdullah Chaib (f. 1989)

Kom til Norge fra Algerie i 1999. Flyttet til Fredrikstad i 2004. Reiste til Syria november 2012. Hadde venner i islamistmiljøet på Østlandet. Det eneste som er offentlig kjent rundt hans aktiviteter i Syria, er at han skal ha deltatt i hjelpearbeid.

*

Sammiulla Khan (f. 1991)

Sønnen til norskpakistaneren Zafrullah Khan. Født i Norge og vokst opp i Lislebyveien i Fredrikstad. Endret navn til Ishaq Ahmed i desember 2014. Brukte aliaset Abo Mosa i islamistmiljøet og på sosiale medier.

Abo Edelbijev (f. 1991)

Kom til Norge fra Tsjetsjenia i 2002. Flyttet til fra Tysvær utenfor Haugesund til Fredrikstad og Lisleby i 2008. Edelbijev gikk under aliaset Idris al-Shishani i Syria og giftet seg med russiske Diana Ramazanova (f. 1996).

Abo Edelbijev og Sammiulla Khan reiste sammen til Syria i september 2013.

*

«Yusuf Kurdistani» (f. 1990)

Pseudonym. Kom til Norge fra Irak i 2002. Kurder. Bodde i Haugesundsområdet frem til 2008, hvor han ble kjent med Edelbijev. Flyttet i 2008 til Fredrikstad. Bodde en periode i Lislebyveien. Reiste trolig inn i Syria desember 2013, etter først å ha oppholdt seg en periode i Irak.

*

Torleif Angel Sanchez Hammer (f. 1991)

Født og oppvokst i Norge. Norsk far og filippinsk mor. Gikk i parallellklassen til Sammiulla Khan på Cicignon ungdomsskole 2004–2007. Gikk i klasse med Edelbijev på byggfag på Greåker videregående skole i 2008/2009. Bodde i Lislebyveien og senere på selve Lisleby. Konverterte sommeren 2012 til islam og endret navn til Abdul Hakim Sanchez Hammer. Reiste inn i Syria i januar 2014.

*

Adam Magomadov (f. 1992)

Kom til Norge og Fredrikstad fra Tsjetsjenia som asylsøker rundt 2008. Ble venn med Edelbijev. Gikk i klasse med Sanchez Hammer på byggfag på Greåker videregående skole i 2011/2012. Var i samme bataljon som Edelbijev i Manbij i Syria. Den eneste av Syria-farerne fra Fredrikstad uten norsk statsborgerskap.

Zafrullah Khan (f. 1970)

Faren til Sammiulla Khan. Kom til Norge fra Pakistan som treåring. Vokste opp i Lislebyveien. Kalt Zaffe blant venner. Drapsdømt i 1994. Endret navn til Hasan Ahmed i 2009.

Adam Magomadov og Zafrullah Khan reiste sammen til Syria i august 2014.

*

«Merwan» (f. 1989)

Pseudonym. Kom til Norge fra Iran på begynnelsen av 2000-tallet. Kurder. Bodde en periode i Lislebyveien og senere et annet sted på Lisleby. Gikk i parallellklassen til Edelbijev og Sanchez Hammer på byggfag på Greåker videregående skole i 2008/2009. «Merwan» og Edelbijev var senere lærlinger sammen ved en betongbedrift på Lisleby. Reiste 18. september 2014 fra Fredrikstad til Syria for å slutte seg til IS.

«Broren» (f. 1988)

Pseudonym. Kom til Norge fra Irak i 2002. Kurder. Bodde en periode i Lislebyveien. Storebroren til Yusuf Kurdistani.

«Ingeniøren» (f. 1990)

Pseudonym. Kom til Norge fra Irak i 2002. Kurder. Bodde en kort periode i Lislebyveien. Gikk i klassen over Sanchez Hammer og Sammiulla Khan på Cicignon ungdomsskole. Gikk siden på ingeniørstudier.

«Yngstemann» (f. 1992)

Pseudonym. Kom til Norge fra Irak i 2003. Kurder. Gikk i samme kull som Abdullah Chaib på Greåker videregående skole fra 2009 til 2012.

«Merwan», «Broren», «Ingeniøren», og «Yngstemann» reiste rundt samme tid i september 2014 inn i Syria.

Andre omtalte Syria-farere fra Norge

Organisert etter tidspunkt for avreise.

Mohyeldeen Mohammad (f. 1986)

Var sentral i miljøet som ble til Profetens Ummah. Venn av Bastian Vasquez og Abdullah Chaib. Reiste til Syria høsten 2012. Ble den første navngitte Syria-farer i norsk presse og utløste slik debatten om fenomenet. Returnerte til Norge innen januar 2013.

Valon Avdyli (f. 1986)

Storebroren til Egzon Avdyli. Bodde i Bærum. Reiste til Syria i august 2012. Kom tilbake i januar 2014. Dømt for deltakelse i IS.

Djibril Abdi Bashir (f. 1984)

Kom til Norge fra Somalia som barn. Vokste opp i Skien. Venn av Bastian Vasquez. Reiste til Syria i september 2012. Kom tilbake til Norge i januar 2014 sammen med Valon Avdyli. Dømt for deltakelse i IS.

Bastian Alexis Vasquez (f. 1990)

Norsk-chilener som konverterte til islam. Ble kjent med lederskikkelser i islamistmiljøet i 2011. Reiste til Syria høsten 2012. Mest kjent for deltakelse i en IS-video publisert i forbindelse med kalifaterklæringen til IS 29. juni 2014. Antatt død.

Kim Andre Ryding (f. 1989)

Tidligere fosterbarn, senere vinningskriminell og så konvertitt fra Moss i Østfold. Reiste til Syria våren 2013. Sluttet seg til IS.

Joseph Benkhriss (f. 1980)

Kom til Norge fra Algerie i 1999. Reiste sammen med sin kjæreste til Syria våren 2013. Deltok kort tid senere på bilder sammen med Bastian Alexis Vasquez, Djibril Bashir og Valon Avdyli før han ble drept i juni samme år.

Egzon Avdyli (f. 1988)

Var en av de mest sentrale lederskikkelsene i Profetens Ummah høsten 2012. Reiste til Syria i januar 2014. Ble drept i april samme år i strid for IS.

Khadjibikar Arsamakov (f. 1993)

Ingusjeter som kom til Norge og Vadsø fra Tsjetsjenia i 2001. Reiste til Syria i januar 2014. Var med i samme bataljon som Edelbijev og Magomadov.

Mohamed Abdi Mohammed (f. 1982)

Norsksomalier og svogeren til Djibril Bashir. Reiste til Syria i februar 2014. Ble drept i mai samme år.

Ibrahim Tangijev (f. 1993)

Kom til Norge og Vadsø fra Ingusjetia i 2008. Reiste til Syria trolig sent på våren 2014, på samme tid som sin norske kone som også hadde opphav i Nord-Kaukasus. Var med i samme bataljon som Edelbijev og Magomadov i Manbij.

Aisha Shezadi Kausar (f. 1991)

Født og oppvokst i Bærum utenfor Oslo. Reiste til Syria høsten 2014. Giftet seg der med Bastian Alexis Vasquez. La høsten 2015 ut meldinger på Facebook om «livet i kalifatet».

Ina Marie Nordbotn (f. 1986)

Fra Levanger i Nord-Trøndelag. Etnisk norsk konvertitt som sammen med ektemannen Sindre Weie reiste inn i Syria sommer/høst 2014 og tilsluttet seg til IS.

Sindre Weie (f. 1987)

Fra Levanger i Nord-Trøndelag. Konverterte etter kona Ina Marie Nordbotn og reiste sammen med henne sommer/høst 2014 inn i Syria. Fylte ut registreringsskjema hos IS da han ankom deres territorier. Ble drept februar 2015.

Thom Alexander Karlsen (f. 1990)

Fra Halden i Østfold. Konverterte på 17. mai i 2013 etter flere år som tung rusmisbruker. Reiste september 2014 til Syria.

Kristian Michelsen (f. 1983)

Bosatt i Levanger da han i november 2014 reiste til Syria og sluttet seg til IS. Var venn av Weie og Nordbotn. Tok seg våren 2016 ut av Syria og ble da arrestert av tyrkiske myndigheter og fengslet. Utlevert til Norge og terrorsiktet av PST i august samme år.

Omar Cheblal (f. 1966)

Algerier som søkte asyl i Norge i 2005. Dømt i Marokko for våpensmugling i 1994. Sentral i Profetens Ummah. Dro til Syria og Irak høsten 2015, sluttet seg til IS og ble drept kort tid etter.

Andre sentrale personer i islamistmiljøet

Ubaydullah Hussain (f. 1985)

Født og oppvokst i Norge. Pakistanske foreldre. Sto frem som lederen av Profetens Ummah under demonstrasjonen foran Den amerikanske ambassaden i september 2012.

Arfan Bhatti (f. 1977)

Tidligere gjengkriminell og torpedo. Var sentral i miljøet som ble til Profetens Ummah. Dro til grenseområdene mellom Pakistan og Afghanistan høsten 2012. Ble arrestert og satt deretter fengslet i Pakistan. Kom ikke hjem til Norge før i januar 2015.

Hamad Ebrahim Belal Mohammad (f. 1959)

Faren til Mohyeldeen Mohammad. Iraker, som innvandret med familien sin fra England til Norge i 1989. Islamsk lærd og skolert i sharia. Omtalt som en sentral ideolog for islamistmiljøet.

Adnan Shaluni (f. 1988)

Opprinnelig fra Kosovo, men bodde i Sverige før han flyttet til Oslo. Tok rollen som talsmann for Profetens Ummah under aliaset Abu Arijon da Hussain ble pågrepet for terrorrekruttering i desember 2015.

Den islamske staten (IS)

Abu Abdurahman al-Iraqi

Lokal IS-kommandør assosiert med Abu Muhammad al-Amriki. Etnisk iraker som skal ha bodd i Nederland. Kjent for å legge ut bilder av seg selv med avkappede hoder på Twitter. Sanchez Hammer ble avbildet med ham i februar 2014.

Abu Bakr al-Baghdadi

Etnisk iraker født i 1971. Egentlig navn Ibrahim Awwad Ibrahim al-Badri. Ble leder for Den islamske staten i Irak (ISI) i 2010, som i juni 2014 endret navn til Den islamske staten (IS).

Abu Mohammad al-Adnani

Offisell talsmann for IS og en av terrororganisasjonens mest sentrale ledere. Skal være fra Syria og egentlig hete Taha Sobhi Falaha.

Abu Muhammad al-Amriki

Var Sayfullah al-Shishanis emir i Atmeh, like ved den tyrkiske grensen, før han brøt med Shishani og følgelig også Jabhat al-Nusra (al-Qaida). Tok med seg Sanchez Hammer og Sammiulla Khan til det som vinteren 2014 fortsatt het ISIS. Sanchez Hammer ble avbildet med ham i februar 2014.

Abu Umar al-Baghdadi

Leder for ISI fra 2006 og frem til han ble drept i 2010.

Abu Musab al-Zarqawi

Grunnleggeren av Jama’at al-Tawhid wal-Jihad (JTWJ), som senere endret navn til al-Qaida i Irak (AQI), forløperen til ISI og dagens IS. Ble drept i 2006.

Akhmad Rajapovich Chataev

Tsjetsjener. Var høsten 2014 leder for IS-bataljonen Katibat Badr i Manbij, som kjempet i Kobani. Emiren til Edelbijev, Magomadov, Arsamakov og Tangijev.

Diana Ramazanova

Opprinnelig fra Dagestan i Nord-Kaukasus. Reiste sommeren 2014 18 år gammel fra Russland for å gifte seg med Edelbijev. Tok da aliaset Sumaya.

Mehdi Nemmouche

Fransk statsborger av algerisk opprinnelse som 24. mai 2014 gjennomførte det første terrorangrepet til IS på europeisk jord: Det jødiske museum i Brussel. Var returnert fremmedkriger fra IS.

Omar al-Shishani

Opprinnelig Tarkhan Batarashvili fra Georgia. Dro til Syria etter borgerkrigens utbrudd og ble leder for JMA. Ledet JMA sammen med Sayfullah al-Shishani, før han sverget troskap til ISIS i 2013 og tok med seg mange jihadister. I ettertid blitt verdenskjent som IS’ rødskjeggete «krigsminister.»

Sayfulla Ryzhi

Tsjetsjener som var en av Sayfullah al-Shishanis jihadister. Meldte, som sin nære venn Abo Edelbijev, overgang til IS i løpet av våren 2014. Kjempet for Chataev i Katibat Badr sammen med Edelbijev ved Kobani. Hadde kontakt med Adam Magomadov etter Magomadovs retur til Norge vinteren 2015. Egentlig identitet ukjent.

Zubayr Medik

Adam Magomadovs nærmeste overordnede en periode. Var leder for en sanitetsenhet, men døde antagelig i strid vinteren 2015. Egentlig identitet ukjent.

Andre omtalte jihadister og islamister

Abu Muhammed al-Jolani

Syrisk veteran fra AQIs krig mot amerikanerne i Irak fra 2003. Skal ha vært en regional leder for ISI, før han ble sendt til Syria for å etablere terrorgruppens virksomhet der som Jabhat al-Nusras leder.

Anjem Choudary

Britisk advokat og islamistprofil i Storbritannia som har ledet den ytterliggående gruppen Islam4UK. Antatt å være sentral i rekruttering av britiske fremmedkrigere til Syria. Hadde personlig kontakt med Ubaydullah Hussain og Egzon Avdyli.

Ayman al-Zawahiri

Egyptisk lege. Al-Qaidas nestkommanderende i en årrekke, før han ble terrorgruppens øverste leder etter Osama bin Ladens død i 2011.

Mulla Omar

Var Talibans leder fra 1990-tallet og frem til sin død i 2013.

Sayfullah al-Shishani

Opprinnelig Ruslan Mashalikashvili fra Tsjetsjenia. Dro inn i Syria i 2012. Edelbjiev og Ryzhi var med i jihadistmilitsen som bar hans navn frem til han ble drept i februar 2014. Sanchez Hammer og Sammiulla Khan var også rundt årsskiftet 2013/2014 en kortere periode tilsluttet gruppen hans.

Shiraz Tariq

Danskpakistaner som ledet Danmarks svar på Profetens Ummah, den militante islamistgruppen Kaldet til islam. Høsten 2012 reiste han til Syria. Ble der utnevnt som leder for en skandinavisk fremmedkrigerbrigade tilsluttet JMA.

Ideologer og lærde

Abdullah Azzam

Palestiner som rekrutterte til jihad i Afghanistan på 1980-tallet. Ble bin Ladens mentor. Regnes som den globaliserte jihadismens fødselshjelper. Ble drept i 1989.

Abu Muhammad al-Maqdisi

Innflytelsesrik jihadistideolog fra Jordan som satt i fengsel med Abu Musab al-Zarqawi på 1990-tallet.

Haitham al-Haddad

England-basert salafistpredikant. Har besøkt arrangementene til norske Islamnet.

Muhammad ibn Abd al-Wahhab

Sunnimuslimsk predikant som virket på den arabiske halvøy på 1700-tallet. Regnes som det primære opphavet til den saudiarabiske salafismen, i blant omtalt som wahhabismen.

Muhammad Saalih al-Munajjid

Islamsk salafist og lærd som driver det engelskspråklige fatwanettstedet islamQA.

Taqi ad-Din Ahmad ibn Taymiyya

Lærd som levde på 1200- og 1300-tallet i Egypt og Syria. En av de tidligste inspirasjonene til salafismen og i nyere tid flittig sitert av IS. Stort sett omtalt som Ibn Taymiyya

Omar Bakri Muhammed

Syrisk jihadistideolog som opererte i England fra 1980-tallet til midten av 2000-tallet. Opprettet islamistgrupper og ble en sentral premissleverandør for europeiske jihadister.

Sayyid Qutb

Egypter og en av Det muslimske brorskaps ledere. Skrev på 1950- og 1960-tallet flere bøker som dannet det ideologiske grunnlaget for militant islam.

Yusuf al-Qaradawi

Islamsk lærd født i 1926 med stor innflytelse. Qatar-basert og regnes som Det muslimske brorskaps åndelige overhode.

Prolog

2. januar 2014

Torleif Angel Sanchez Hammer var fremme ved grensen.

Han var kommet til Hatay, en provins sørøst i Tyrkia. Det var Sammiulla, kameraten hans fra Lisleby i Fredrikstad, som hadde gitt ham beskjed om å reise hit. Timene frem til grensekryssingen hadde han ingen grunn til å være urolig. Han måtte bare finne hotellet med det store og synlige skiltet. Der skulle han ta inn og vente.

Sammiulla hadde fortalt at en mann kom til å plukke ham opp og kjøre ham til grensen. Torleif hadde fått tilsendt navnet hans og et telefonnummer i en melding.

Instruksen var klar: Han måtte ikke vekke oppmerksomhet. Sammiulla, som hadde vært inne i Syria i fire måneder nå, hadde advart mot spioner på tyrkisk side. I frykt for at han var overvåket av kuffar, de vantro, hadde ikke Torleif fortalt Sammiulla hvor han hadde oppholdt seg underveis på reisen.

Det var ikke mer enn halvannet år siden han selv hadde tilhørt de vantro. Fortsatt var det mange som kalte ham for det han het før, Torleif. Men nå het han Abdul Hakim.

Torleif var et uvanlig navn for en gutt født i 1991, spesielt for en med asiatisk utseende. Torleif hadde bodd alene med sin filippinske mor hele livet. Det var bare noen dager siden at han hadde forlatt henne og den julepyntede sokkelleiligheten uten å ta avskjed.

Torleif og Sammiulla Khan hadde vært kamerater siden de gikk i parallellklasser på Cicignon ungdomsskole hjemme i Fredrikstad. Selv om Sammiulla kom fra en familie med både en far, en mor og to yngre søsken, hadde oppveksten vært preget av at faren var mye borte fra dem for å sone flere fengselsdommer.

Da Sammiulla dro til Syria for fire måneder siden, var det med Abo Edelbijev. Samme år som den tsjetsjenske flyktningen flyttet til Fredrikstad og Lisleby som 17-åring, hadde han havnet i samme klasse som Torleif på byggfag.

Torleif hadde hatt kontakt med både Sammiulla og Abo gjennom hele høsten. Det var for en måned siden at han hadde skrevet at han ville komme etter dem.

Terrororganisasjonen de alle kom til å bli en del av, skulle snart komme til å erobre enorme landområder i Syria og Irak. Året som lå foran dem, ville gjøre organisasjonen verdensberømt for sin brutalitet.

Gruppen kalte seg Den islamske staten i Irak og al-Sham (ISIS). Dens ulike inkarnasjoner hadde hatt forskjellige navn siden utspringet i Irak på begynnelsen av 2000-tallet. 29. juni 2014 kom den til å velge seg enda et: Den islamske staten (IS).

De hevdet at det svarte flagget deres bar Profetens segl fra det syvende århundret, nedarvet fra de første kalifene. Men ISIS så også på det selvvalgte flagget som fullbyrdelsen av en profeti de selv forsøkte å virkeliggjøre. Den sa at de siste dager kom til å bli innledet av de svarte flaggene fra øst. Da ville kalifatet bli gjenreist i dagens Syria, et land som for dem var innrammet av menneskelagde nasjonalgrenser de aktet å utslette.

Torleif var langt ifra den eneste fra Norge som sto på terskelen til å trå inn i Syrias jihad.

Fra Norge hadde Politiets sikkerhetstjeneste (PST) ved årsskiftet 2013–14 notert seg i underkant av 40 navn på personer som hadde reist siden borgerkrigens start i 2011. I begynnelsen av 2016 ville PSTs regnskap vise at tallet var blitt rundt 90. 20 hadde omkommet der nede. 30 var returnert. Resten, rundt 40 personer, var i live og tilsluttet IS.

Det dreide seg i all hovedsak om unge menn som på ulike måter hadde tilknytning til islamistmiljøet på Østlandet. Noen kvinner hadde også reist for å bli jihadistbruder.

De unge menneskene kunne være etnisk norske konvertitter, men hadde oftere fremmedkulturell bakgrunn. De reiste fra Oslo, Moss, Bærum, Drammen, Larvik, Fredrikstad, Skien og Halden. Overraskende nok ble utkantsteder som Vadsø, Senja og Levanger også plottet inn på norgeskartet over steder de norske rekruttene kom fra.

De første hadde begynt å reise sommeren 2012, kort tid etter at islamistiske opprørere i Syria hadde fått kontroll over viktige grenseoverganger mot Tyrkia nord i Syria. Å kjempe mot diktatoren Bashar al-Assad var plutselig bare en charterbillett og en kjøretur til den syriske grensen unna. På syrisk side sto et utall brigader, lokale grupper og større opprørsbevegelser med forbindelser til al-Qaida klare til å innpode dem i sin virksomhet.

Rekrutteringen av fremmedkrigere økte gjennom 2013 i takt med at stadig flere øyeblikksbilder av de sivile lidelsene veltet inn gjennom TV- og mobilskjermer utenfor Syria. Bildene smeltet sammen med budskapet om at det var alle muslimers plikt å beskytte sine søstre og brødre fra regimets tønnebomber, gassangrep og automatgevær.

Samtidig hadde flere av de militante islamistgruppene i Syria en klar visjon om hva som skulle komme etter Assad: en islamsk stat styrt etter sharialovene slik de ble praktisert på profeten Muhammeds tid. Det hadde vært det ultimate målet for den moderne jihadistbevegelsen siden den først oppsto for noen tiår siden.

Den av disse gruppene som hadde mest fremgang første halvår 2014, var ISIS. For ISIS var kampen mot Assad kun en prioritet dersom den innebar kontroll over nye landområder som kunne innlemmes i kalifatet de drømte om. Etter at de erklærte det for opprettet 29. juni 2014, ble dragningen på vestlige rekrutter bare ytterligere forsterket.

At de halshugget sine gisler foran en hel verden, så ikke ut til å ha noen bremsende effekt på de mange som ville reise for å gjøre jihad.

Tvert imot.

Fredrikstad var et spesielt tilfelle for analytikerne som i PSTs lokaler i Oslo lette etter mønstre i strømmen av norske fremmedkrigere. Fra høsten 2012 og to år fremover førte de opp navn etter navn på listen over reisende til Syria fra Østfold-byen. I ukene etter kalifaterklæringen sommeren 2014 måtte de føye nye seks til listen som kom til å ende på totalt elleve navn.

Spørsmålene var mange. Hvordan hadde det startet? Hvem hjalp dem? Ble de radikalisert av hverandre eller noen utenfra? Hvorfor ville de forlate trygge Fredrikstad med sine rolige gågater for Syrias borgerkrigsruiner?

Da de kikket nærmere på den enkeltes historie, så de flere fellestrekk, men det viktigste var at de var kompiser fra samme norske småby. For flere av dem strakte vennskapet seg helt tilbake til barndommen, for andre til tenårene. De hadde gått på de samme skolene, gjerne i samme klasse, og jobbet på de samme stedene.

Utrolig nok hadde åtte av de elleve på ulike tidspunkter til og med hatt adresse i samme gate, Lislebyveien.

«Jeg er i hatay nå,» skrev Torleif til Sammiulla i en melding på Facebook.1

Klokken var blitt halv tolv på formiddagen.

Hatay hadde i januar 2014 blitt den viktigste innfartsåren for fremmedkrigere som ville inn i Syria, som på dette tidspunktet telte rundt 11 000. Tallet hadde nesten doblet seg det siste halvåret.2 Helt inntil grensen lå byen Reyhanli, det siste transittpunktet før man krysset over.

Langs grensen krydde det av safe houses for jihadister knyttet til grupper inne i Syria. Grensekontrollen var et skuldertrekk, og smuglernettverkene mange. På den lokale flyplassen hadde unge menn gjennom 2013 landet ikledd militærtøy uten å bli stoppet av den ellers svært så vaktsomme sikkerhetstjenesten i Tyrkia. Utenfor sto taxiene klare til å kjøre dem mot grensen.3

«Jeg venter på deg rett over her bror :) En halvtime unna :)» svarte Sammiulla.

Han forklarte at Torleif kom til å bli kjørt til et sted like ved grensen. Til sjåføren skulle han si at han ville til Sayfulla al-Shishanis gruppe som for tiden holdt til i Atmeh, rett på den andre siden av grensen.

Der måtte han trolig vente til det ble mørkt. Da kunne han løpe over. Om sin egen grensepassering fortalte Sammiulla at han hadde måttet hoppe over piggtrådgjerdet.

Det var mulig tyrkiske soldater kom til å stoppe ham, men det var ikke noe stress, forklarte kameraten. De kom til å la ham gå. Det hadde skjedd med «han siste broren som kom».

Kanskje hendte det akkurat slik Sammiulla hadde sagt at det ville gjøre.

Torleif hoppet ut av en bil. Han kunne se piggtråden i ruller langs den golde, gulbrune marken. Det var ikke bare Atmeh som lå der på den andre siden. Det var starten på et helt nytt liv.

Nå var de snart forent. Han, Sammiulla og Abo.

Men først måtte han vente. Den beroligende solnedgangen smalnet til en tynn, rødrosa hinne over den disige horisonten.

Så ble det mørkt.

Da løp han.

Del 1

LISLEBY

1991–2011

1

Fødsel

Den filippinske kvinnen hadde vært i Norge i mindre enn to år da hun fødte Torleif Angel Sanchez Hammer en oktoberdag i 1991. Hun kalte ham opp etter guttens far.

Han het Torleif Roger og var 51 år.

Selv hadde han vært sine foreldres førstefødte da han i 1940 kom til verden noen måneder etter at tyskerne hadde invadert Norge og Fredrikstad. Enebarnet Torleif Roger vokste opp alene med sin mor. De bodde forskjellige steder i byen, men det var det enetasjes huset i Vingerbakken like ved Lislebyveien han mange år senere ville huske som sitt barndomshjem.

Faren til Torleif Roger slet med å finne seg jobb i Fredrikstad-området. Det var krig. Han dro til Stavanger mens sønnen, og kona ble igjen i den okkuperte Østfold-byen. I Stavanger fant han seg arbeid. Deretter en ny kone. Snart hadde de fått barn sammen. Han vendte aldri tilbake til familien sin i Fredrikstad.4

På et svart-hvitt-portrett fra tenårene hadde Torleif Roger vannkjemmet hår, gredd bakover, slik en mor ville gredd det på en forventningsfull sønn som skulle til fotografen på en tid da det var en sjelden begivenhet å bli foreviget på denne måten. På venstre side hadde håret begynt å falle litt ned. Han var kjekt antrukket med en lys frakk med bred krage, kneppet igjen over en stripete, høyhalset strikkegenser. Gutten smilte litt skjevt. Øynene var smale. Ører og nese hadde vokst litt raskere enn resten. Han virket søkende, og glad, som om fotografen hadde sagt noe morsomt før han trykket på utløseren.

Torleif Roger dro som ung mann på sjøen for å jobbe i etterkrigstiden, lik så mange andre fra havnebyen. En dag tok han med seg hjem svennebrevet på at han var blitt utdannet maskinist.

Ikke lenger etter møtte han moren til sine fremtidige barn. 23 år gammel var han da deres førstefødte, Roger, ble født i 1963. Tre år senere kom en lillebror. Familien bosatte seg på Lisleby, et lite sted i Fredrikstad som Glomma rant forbi like før den munnet ut i skjærgården.

For 150 år siden var Lisleyby et av områdene langs elven hvor det vokste frem arbeiderklassesamfunn rundt sagbruksdrift.5

Nede ved elvebredden ble Lisleby Brug etablert i 1862. Det ble det største sagbruket i byen og ga på det meste jobb til 250 mann. Tømmer fra innlandet ble fløtet nedover på vassdragene, foredlet til byggemateriale og sendt videre ut til hele Nord-Europa. Slik fikk Fredrikstad en av landets største havner og kallenavnet «plankebyen».

Etter arbeidstid kunne sagarbeiderne ta med seg plankerester til å bygge «knubbehus» til sine familier med, hus murt opp med kapp og ved i stedet for mursteiner. Det ble mange slike fattigmannshus på begge sider av den oppunder 200 meter brede Glomma. I 1888 fikk Lisleby til og med sin egen togstasjon, mens Lislebyveien sørget for at hest og kjerre fikk forbindelse med Fredrikstad sentrum tre kilometer lenger sør. Før 1800-tallet var over, hadde innbyggertallet passert 2000.

På grunn av byggeboomen inne i Kristiania vokste det også frem en stein- og teglverksindustri langs Glomma, samtidig som det utover 1900-tallet ble hardere kår for trevareindustrien i Fredrikstad.6 Nye og mer effektive treforedlingsmetoder ga hard konkurranse til dampsagbrukene. Etter første verdenskrig tok det ikke mange årene før transport med kjøretøy gjorde industrien langt mindre avhengig av elven som fløte- og handelsvei.7 Sagbrukene ble lagt ned, ett for ett. Lisleby Brug klarte seg likevel frem til 1963.

Verftsindustrien var samtidig på vei oppover. Sysselsettingen nådde toppen i 1975 da så mange som 5000 var ansatt som skipsbyggere i Østfold, 3000 av dem ved Fredrikstad Mekaniske Verksted. Globaliseringen innhentet imidlertid både dette og de andre verftene. Utover 1970-tallet begynte jobbene å forsvinne. I 1988 var Fredrikstad Mekaniske Verksted nedlagt. Verftene prøvde å omstille seg til å bygge oljeplattformer, men lyktes ikke.

Da 1992 kom, var verftsindustrien i praksis utradert. Et par hundre arbeidsplasser var igjen.8

Torleif Roger var en av dem som jobbet i verftsindustrien gjennom 1970-tallet, i en bedrift som holdt til på Lisleby. På vei til arbeid kunne han registrere hvordan innvandringen fra ikke-vestlige land også hadde kommet til Fredrikstad. De billige husene langs Lislebyveien ble et naturlig valg for mange av innvandrerne.

Tobarnsfaren slet med drikkingen. Det var gode dager, men flest dårlige. De nærmeste kunne merke at en slags bitterhet hadde festet seg i ham. De to sønnene satt sjelden igjen med gode minner etter høytidene, som var preget av farens alkoholproblemer.

En gang på 1970-tallet kom Torleif Roger i kontakt med faren sin igjen, den fremmede mannen som hadde forlatt ham og startet et nytt liv uten å holde kontakten. Nå var Torleif Roger i 30-årene, familiefar og arbeidskar. De hadde aldri kjent hverandre, og det var for sent å komme nær nå.

Han tok med seg kona og de to sønnene til Flekkefjord. Nedgangstidene hadde rammet hardt. Året var 1977. Han trengte arbeid. Torleif Roger fikk jobb på en oljeplattform i Nordsjøen, men helikopterskrekken kom hver gang han skulle fly over det blåsvarte havet til jobb. Alkoholen hadde festet grepet ytterligere. Så glapp jobben, deretter ekteskapet. Sønnene trakk seg unna.

I 1982 flyttet Torleif Roger tilbake til Fredrikstad. Han ble uføretrygdet. Den eneste i familien som holdt sporadisk kontakt med ham gjennom 1980-tallet, var sønnen Roger, som selv hadde etablert seg med familie i hjembyen.

Torleif Roger fant henne på Filippinene på slutten av 1980-tallet. De hadde giftet seg og reist til Norge. Selv nærmet han seg 50, men så langt eldre ut etter et hardt liv, og det var lenge siden han hadde levd med en kvinne.

I november 1989 flyttet den filippinske kona i slutten av 20-årene inn hos Torleif Roger. Hun var katolsk, kunne ikke norsk og var langt hjemmefra sin tre år gamle sønn som hadde blitt igjen på Filippinene.

Da eldstesønnen kom på besøk til faren, holdt kona seg på kjøkkenet. Roger lurte på hvorfor, og fikk til svar av faren at hun kom til å bli der så lenge han var der. Det var sånn kulturen hennes var. Sønnen tenkte at det lille huset i Traraveien, et par kilometer vest for Lisleby, rommet to forskjellige verdener på kollisjonskurs. Naboer begynte snart å ringe for å be ham komme nedom huset og se etter. Da var det som regel på grunn av bråk.

Torleif Roger hadde drukket.

Kona var fra seg.

En sommerdag i 1991 satt Torleif Roger i hagen til sønnen på en krakk.

For en stund siden hadde han for øvrig kvittet seg med Johansen-navnet. Nå het han Hammer. Navnebyttet hadde fremstått for de nærmeste som nok et pussig innfall fra den aldrende mannen. Tidligere hadde det vært andre valg som virket merkelige. Kanskje var dette det endelige, stille oppgjøret med faren som forlot ham under krigen. Kanskje var det helt andre grunner.

Nå hadde han gode nyheter.

«Jeg skal bli pappa igjen,» fortalte 50-åringen.

Han virket glad. Det skulle bli et nytt kapittel. Livet kom til å bli lysere.

Men den gravide flyktet fra Torleif Roger. En dag tok hun inn på krisesenteret for kvinner i Fredrikstad. Her var de fortvilet over at hun kom så tomhendt. Hun trengte penger. Den oppgaven ga krisesenteret til stesønnen hennes. Roger dro opp til faren sin og hentet en femhundrelapp fra den forlatte mannen som nå hadde gått på enda et nederlag.9

Da Torleif Angel ble født, lovet barnemoren Torleif Roger én ting, selv om de ikke kom til å leve sammen som en familie:

Hun skulle ta vare på gutten hans.10

Tre måneder senere, i januar 1992, sto Torleif Rogers førstefødte nede i gangen i farens hus i Traraveien. Det var like kaldt inne i huset som det var utenfor.

Igjen var det noen naboer som hadde ringt. Det hadde vært veldig stille rundt Torleif Roger i noen dager. De var bekymret. Heldigvis hadde Roger nøkler. På vei mot inngangsdøren hadde han lagt merke til at det ikke var noen andre spor i snøen.

«Torleif!» ropte han opp trappen.

Ingen svarte.

Han gikk opp i andre etasje, hvor stua, kjøkkenet og soverommet var. Han kikket først inn i stua. På salongbordet sto ølboksene. Askebegeret fløt over av sneiper.

Han så inn på kjøkkenet.

Torleif Roger satt på huk. Skjorten hadde sklidd opp på ryggen. Sønnen kjente forsiktig på huden.

Den var iskald.