Klar for dagen

Copyright © 2015 Proklamedia

Sats og omslag: Kristian Kapelrud

Forsidefoto: Macroworld og Ryan J. Lane (Istockphoto)

E-bok: ISBN 978-82-7199-524-9

Innbundet bok: ISBN 978-82-7199-522-5

Der ikke annet er angitt, er bibelsitatene hentet fra Norsk Bibel 88/07.

Proklamedia

Grimerudvn. 77, 2312 Ottestad

Tlf: 62 57 43 43

E-post: post@proklamedia.no

www.proklamedia.no

Noe å grunne på

Det er ikke småtteri hva Guds Ord kan gjøre med oss. Salme 1,1–3 lover oss et liv som ikke falmer som følge av destruktive tanker, men som stadig bærer frukt. Ikke nok med det, det lover også at vi skal lykkes og få et liv i fremgang. Men det er betingelser knyttet til løftet: Vi må glede oss i Guds Ord og grunne og meditere på det dag og natt.

Betingelsene høres umulige ut, men er det ikke. Alle som har gått rundt og vært bekymret og tenkt på hvordan det skal gå, og til og med våknet om natten med bekymringen i tankene, viser at de har evnen til å meditere. Det er samme sak, bare at vi da mediterer på noe negativt og skremmende. Det vi mediterer på, preger vår hverdag. Salmisten oppfordrer oss til å meditere på noe positivt. Vi må meditere på Guds godhet, nåde og kjærlighet, på Hans visdom og Hans løfter. På det som får livet til å spire, det som gir meningsfullt og fruktbart innhold.

Det er ikke Ordet i seg selv som gjør slike underverker, men at vi lar oss fylle med det. Det tar tid. Noen vil si at det er akkurat det de ikke har – nok tid. Da må jeg spørre: Har du tid til å se på TV, en kilde til negativ meditasjon? Det meste av det vi bruker tiden på, kan vi ikke ta med oss når vi forlater jorda. En vis person velger hva hun eller han vil bruke tiden sin på ut fra hva vedkommende vil ha ut av livet. Det er ikke tiden vi bruker i Guds Ord vi kan ta med oss hjem, men livet og fruktene som kommer ut av det.

De følgende små oppmuntringene i hverdagen der vi møter mennesker og situasjoner, er tatt ut av podcasten «På vei til jobben». Min bønn er at de skal bidra til å sette i gang gode tanker, men de er ikke en erstatning for å meditere på egen hånd.

1

Det er vel slik at alle tror på noe, men hva bygger vi vår tro på?

Joh 1,1

«I begynnelsen var Ordet, og Ordet var hos Gud, og Ordet var Gud.»

Kjære Far i himmelen. Her er jeg, klar for en ny dag sammen med Deg. Jeg er så glad for at min tro hviler på et trygt fundament.

Det er Jesus som her blir omtalt som Ordet. Jesus og Ordet er med andre ord to sider av samme sak, og dermed er også Gud og Jesus to sider av samme person. Jesus sa selv at de gamle Skriftene vitnet om Ham. Ikke rart at Han behandlet dem som sannhet, selv det mange regner som myter i dag. Hva betyr det for oss som tror på Jesus som Guds Sønn? Det betyr i hvert fall at skal vi tro på Jesus, da må vi også tro Ordet siden Han gjorde det, og Ordet på den tid dette ble skrevet, var ikke Det nye testamentet, men Det gamle testamentet. For oss i dag, gjelder det hele Skriften!

Skal vi ta Jesus på alvor, må vi også ta Ordet på alvor. Han er jo Ordet fra Gud til oss. Å omdefinere det som står til å passe inn i tidens tenkemåte, slik mange av våre kristne ledere har en tendens til å gjøre, duger ikke i møte med den levende Guds Sønn. Det overflodslivet Jesus har lovet oss, er knyttet opp mot Ham selv, altså hele Guds Ord.

Jesu begeistrer meg! Jeg har valgt å ta Ham på ordet, og derfor tar jeg Ordet på alvor. Det har vært en suksessfaktor i livet mitt, fordi Ordet er tidløst og har en evig, uforanderlig hensikt. Hva med skiftende tider og kulturer, vil noen si – er det ikke slik at det som ble skrevet den gangen ikke nødvendigvis gjelder i dag?

Saken er at fordi Gud ikke forandrer seg, forandrer heller ikke vi mennesker oss, siden vi er skapt i Hans bilde. Kulturer kan forandre seg, men Faderens livsvisdom gjelder for oss til alle tider. Dermed er Ordet relevant for alle i ulike kulturer og til skiftende tider.

Hans Ord gir meg klare instrukser fra selve livets opphav om hvordan jeg kan få mest mulig ut av livet. Det gjelder både for min egen del og i forhold til menneskene rundt meg. Det er derfor en venn av meg kaller Bibelen for «Fabrikantens håndbok». Med det mener han at Gud som har designet oss, vet best hvordan vi fungerer Derfor har Han gitt oss en instruksjonsbok for livet. Paulus fastholder i Timoteus’ andre brev 3,16 at «hele Skriften er innåndet av Gud, og den er nyttig til lærdom, til overbevisning, til rettledning og til opplæring i rettferdighet, for at Guds menneske skal bli satt i stand og godt utrustet til all god gjerning.»

Vi er utrolig privilegerte som har Bibelen som fundament for vår tro. Gjennom Ordet blir vi nemlig kjent med Jesus, en kilde til fred, glede og visdom. Det gir et liv med mening, både for dette livet og for evigheten.

Har du et ønske om å bli bedre kjent med Han som er Ordet og smake på Hans livsvisdom for å få det godt med deg selv og de rundt deg? Oppskriften er: Ta deg en skikkelig dose av Guds Ord daglig. Hør det, les det, studer det, lær nøkkelvers utenat og grunn på det når du trimmer eller hviler middag eller legger deg for natten. Det vil garantert forandre deg positivt.

Kjære Far i himmelen, det er fantastisk at Du har gitt oss en bok som forteller oss alt vi behøver å vite om Deg, alt vi trenger for å leve et godt liv. Takk for at Du med Din Ånd vil veilede enhver ærlig og sannhetssøkende leser. Amen!

2

Guds Ord har forvandlende virkning

Ordsp 4,20–22

«Min sønn! Akt på mine ord, bøy ditt øre til min tale! La dem ikke vike fra dine øyne, bevar dem dypt i ditt hjerte! For de er liv for hver den som finner dem, og legedom for hele hans legeme.»

Kjære gode Far i himmelen. Her er jeg, klar for en ny dag sammen med Deg. Takk for den kilden til livsforvandling som Du har gitt oss.

Gud ga oss sitt Ord for at det skulle være mer enn et utgangspunkt for prekenene du hører på søndagene. Det er ment å prege vårt liv, vår hverdag og vår helse.

Guds Ord er først og fremst til for å gi oss sann kunnskap om Gud. Sammen med Den hellige ånd har vi fått Ordet for å orientere vårt liv etter det. Det er som kart og kompass. Bibelen er kartet som viser hvor vi skal og hvordan vi kan komme dit, Ånden er kompasset som leder oss i riktig retning og hjelper oss å forstå. «Men når Han, sannhetens Ånd, kommer, skal Han veilede dere til hele sannheten» (Joh 16,13).

Vi oppfordres til å akte på Ordet og ta vare på det dypt i vårt hjerte. Vi blir nemlig det vi fyller hjertet vårt med, som det står i Ordspråkene 23,7: «For som han tenker i sin sjel, slik er han». Det greske ordet «nepes» som er oversatt «sjel» eller «hjerte», betyr det innerste i oss. Slik vi tenker i det innerste i oss, slik er vi. Det betyr jo at det ikke er likegyldig hvordan vi tenker. Hvis Ordet er liv og legedom, og en oppskrift på et liv etter Guds hjerte, forstår vi at det er avgjørende å tenke i overensstemmelse med det. 

Fordi våre tanker blir befruktet utenfra, er det heller ikke likegyldig hvor vi velger å hente tankegods fra. De mest vanlige kildene til vårt tankeliv, er TV, ukeblader og Internett, og selvfølgelig våre venners meninger. Vi kan ikke melde oss ut av verden, men vi behøver ikke la verden forme oss. Vi har Guds Ord. Utfordringen er at de andre kildene er lett tilgjengelige, mens Bibelen kan være tyngre å øse av.

«Omvend dere, for Himlenes Rike er kommet nær,» sa Jesus. For mange betyr omvendelse å slutte med et syndig liv. Men bare å forandre adferd er en overfladisk øvelse. Saken er at vi gjør syndige gjerninger fordi vi tenker syndige tanker. Selv om vi som gjenfødt er en ny skapning, og ifølge Romerne 6,18 frigjort fra den syndige natur, kan vi fortsatt ha syndige tanker. Men vi kan omvende oss. Det greske ordet som er oversatt med omvendelse betyr «å tenke annerledes» – å forandre vår tanke, å tenke nytt. Vi kan tenke Guds tanker.

Det er altså ikke snakk om å ta seg sammen og prøve å leve med en utvendig kristelig fasade. Det er snakk om å fylle vårt «nepes» med det som forvandler oss, altså Guds tanker. Vi finner dem i Bibelen, i Guds Ord. Når vi fyller oss med det, formes en innvendig kvalitet som synes på utsiden, slik Jesus sa i Lukas 6,45: «Et godt menneske henter frem godt fra sitt gode hjertes skatt. Og et ondt menneske henter frem ondt fra sitt onde hjertes skatt. For det hjertet flyter over av, det taler munnen.»

 Guds Ord er et skikkelig skattkammer. «De er liv for hver den som finner dem, og legedom for hele hans legeme.» Forstår vi det, vil vi ta oss tid til å lese og grunne på det.

Gode Far i himmelen, gi meg en større appetitt på Ditt levende Ord.

3

Guds Ord er nyttig

2 Tim 3,16–17

«Hele Skriften er innåndet av Gud og nyttig til lærdom, til overbevisning, til rettledning, til opptuktelse i rettferdighet, for at Guds menneske kan være fullkomment, satt i stand til all god gjerning.»

Gode Far i himmelen, her er jeg, klar for en ny dag sammen med Deg. Takk for at dine Ord virker i meg.

Guds Ord er nyttig til overbevisning. I Johannes’ første brev 5,11–13 står det at Gud har gitt oss evig liv, at den som har Sønnen, har livet. Evig liv er ikke noe vi bare kan håpe på, men Guds Ord gjør at vi som tror på Guds Sønns navn, kan vite at vi har det! Som nyomvendt ga disse ordene meg trygghet som Guds barn, uavhengig av om jeg følte meg som det eller ikke.

Guds Ord gir veiledning til et sunt og godt liv fordi det er spekket med livsprinsipper og visdom. Når jeg etterlever det, gir det meg evnen til gode relasjoner og til å mestre livet godt.

Guds Ord er nyttig til opplæring i rettferdighet. Bibelen er klar på at jeg allerede er rettferdiggjort ved Jesu død og oppstandelse, men at jeg trenger rettledning i hvordan jeg kan leve i denne nye tilværelsen.

Gud Ord er som sagt nyttig. Men Ordet alene kan skade meg, som det står i 2. Korinterbrev 3,6: «Bokstaven slår i hjel». For at Ordet skal bli til liv for oss, har Gud gitt oss en tolk. «Det er Ånden som gjør levende, kjødet gagner intet; de ord som jeg har talt til dere, er ånd og er liv» (Joh 6,63). Videre står det i Joh 16,24: «Men Talsmannen, Den hellige ånd, som Faderen vil sende i Mitt navn, Han skal lære dere alle ting og minne dere om alt det Jeg har sagt dere».

For at vi bedre kan forstå Bibelens instruksjoner, trenger vi å se Ordet i virksomhet. Derfor er Bibelen full av liknelser og historiefortellinger om hendelser og forbilder som vi kan identifisere oss med. Historiene om Jesu liv og Hans eksempel virker sterkere på oss enn talene Hans. Da Jesus underviste om at den som vil være stor blant dere skal være de andres tjener, virkeliggjorde Han sannheten ved å vaske disiplenes føtter.

De fleste av oss blir kanskje mest påvirket av miljøet vi omgås. Derfor er det så viktig med et åndelig levende fellesskap. Her kan vi være forbilder for hverandre idet vi observerer og opplever tro, rettskaffenhet og Åndens frukt i hverandres liv. Vi trenger alle drahjelp i livet. Dem vi omgås og assosierer oss med, påvirker livet vårt sterkt.

Da Peter ble utfordret til å følge Jesus, sto han foran et valg som skulle avgjøre hele hans fremtid. Hadde han blitt i sin vante tilværelse, hadde ingen i vår tid hørt om fiskeren Simon. I miljøet sammen med Jesus, vokste han til den Peter vi kjenner, ikke bare fordi han ble nevnt som en Jesu disippel, men for den personen han ble som en følge av fellesskapet med Jesus.

Å velge fellesskap med forbilder som ansporer oss og smitter oss med sin tro og sine visjoner, vil utgjøre en stor forskjell i vårt liv. Derfor, velg din omgangskrets med omhu. «Vet dere ikke at en liten surdeig syrer hele deigen?» (1 Kor 5,6) 

Gode Far i himmelen, led meg inn i fellesskap som kan inspirere min tro og mitt liv. 

4

Bidra til positiv forandring i dine omgivelser

Joh 1,1–3

«I begynnelsen var Ordet, og Ordet var hos Gud, og Ordet var Gud. Han var i begynnelsen hos Gud. Alt er blitt til ved ham, og uten ham er ikke noe blitt til av alt som er blitt til.»

Kjære Far i himmelen, her er jeg, klar for en ny dag sammen med Deg. Takk for at Du har gitt oss et verktøy til å skape noe godt.

Gud er så ett med sitt eget Ord at det står at «Ordet var Gud». Alt ble til ved Ham, altså ved Ordet. Det står i Salme 33,9 at Gud skapte med sitt Ord: «Gud talte og det skjedde, han bød og det sto der» – og slik var det ved skapelsen: Gud sa: «Bli lys, og det ble lys», og slik fortsetter hvert ledd i beretningen om at Gud sa ... Og det ble ...

Faktum er at Guds Ord skaper fortsatt. Fordi jeg tar det på alvor, merker jeg at det skaper noe i meg selv og forandrer meg positivt. Det gir meg tro, noe som er livsviktig fordi jeg reagerer og handler ut ifra hva jeg tror. I tillegg kan jeg ved Guds Ord hente visdom fra en som er så mye visere enn meg selv.

Visdom er noe veldig attraktivt, fordi den har den fordelen at den gjør alt på rette måte, slik det står i en gammel oversettelse av Forkynneren 10,10. Så Guds Ord er ekstremt nyttig.

Men husk at mine ord også skaper. De skaper noe i både meg selv og i dem som hører meg. Det enkleste eksemplet er vel at dersom jeg sier til deg at du er en tosk, så skaper det en reaksjon i deg. Eller om jeg sier til deg at «det du gjorde var skikkelig bra, du er en person det står respekt av», så skaper det noe i din selvopplevelse. 

Hva ønsker du å skape i dine medarbeidere på jobben? Eller i din ektefelle, dine barn, dine venner? Vi velger hva vi vil sette fokus på – andres feil og mangler, eller det som er bra. Det er noe bra i alle, og vi har evnen til å kalle det frem og forsterke det med våre ord.

Det går an å spørre Gud om hva Han ser i din neste. De tankene du får kan du kanskje fortelle vedkommende. Jeg tror du vil bli overrasket over effekten det får.

Kjære Far i himmelen, la meg få se dem jeg treffer i dag slik Du ser dem. Amen.

5

Der er det liv, gitt!

Joh 1,4–5

«I Ham [Jesus] var liv, og livet var menneskenes lys. Og lyset skinner i mørket, og mørket tok ikke imot det.»

Kjære Far i himmelen, her er jeg, klar for en ny dag sammen med Deg. Takk for at det er mulig å vandre med Deg gjennom dagen.

Motsatsen til liv er død, som betyr adskillelse, egentlig ensomhet. Motsatsen til ensomhet er fellesskap, så liv betyr egentlig fellesskap. Du sitter ikke alene foran TV-en en kveld og sier: «Her er det liv». Det sier du når du opplever noe intenst sammen med andre: «Her var det liv, gitt!»

I Jesus er det liv, altså fellesskap. Og det er ikke et hvilket som helst fellesskap, men et livgivende fellesskap med den evige, Allmektige Gud, han som har skapt universet. Han vet alt om meg, hvordan jeg er og hva jeg føler og tenker. Han ser meg og gjennomskuer meg. På tross av det, lengter Han etter fellesskap med meg!

Det har etter hvert gått opp for meg at selv om Han ser all dritten og sviket jeg ser i meg selv, så elsker Han meg likevel med en evig kjærlighet og ser på meg med blide øyne. Jeg har til og med forstått at Han trives i mitt nærvær når jeg erkjenner at jeg trenger Hans tilgivelse. Det har skapt en lengsel i meg etter å være sammen med Ham. 

Fellesskapet med Jesus virker som et lys i hverdagen. Jeg får se meg selv i Guds øyne. Det gjør at jeg kan være glad i meg selv slik jeg er. Det igjen hjelper meg å respektere og ære andre. For de er jo like mye elsket av Gud, de også. Og så får jeg fred i egne tanker og følelser. Det gjør at jeg takler bedre beslutninger og utfordringer som jeg står overfor. I tillegg har jeg en Rådgiver med full oversikt. Det er med andre ord et fantastisk fellesskap som til og med tar bort frykten for døden, for dette fellesskapet bare fortsetter jo på den andre siden i forsterket form. «Der er det liv, gitt!»

Kong David beskriver livet med Jesus bedre enn meg: «For David sier om Ham», står det i Apg 2,25–28: «Jeg hadde alltid Herren for mine øyne, for han er ved min høyre hånd så jeg ikke skal rokkes. Derfor gledet mitt hjerte seg, og min tunge jublet. Ja, selv mitt kjød skal legge seg til hvile med håp. For du vil ikke forlate min sjel i dødsriket. Heller ikke vil du overgi din Hellige til å se tilintetgjørelse. Du kunngjorde meg livets veier, du vil fylle meg med glede for ditt åsyn.» 

Det var fellesskapet med Herren som ga gleden. Gleden er altså et produkt av livet med Gud.

Så når du – eller jeg – er i dette livet, altså fellesskapet med Jesus som er lyset, vil vi selv være lys i mørket for andre. Ikke ved tilgjort fromhet og «kristelige smil», men som en følge av at vi stadig blir mer lik den vi omgås. Omgås vi lyset, vil vi reflektere lyset. Det er en automatikk i det. Dine venner og medarbeidere på jobben, kanskje din familie også, de som ikke selv har sett lyset, vil kunne se det i deg, dersom du dyrker fellesskapet med Jesus.

Kjære Far i himmelen, fyll meg med Jesu nærvær i dag, Takk for at Du er ved min høyre hånd, Jesus!

6

Hvorfor er du her på jorda?

Joh 1,6–7

«En mann sto frem, utsendt av Gud. Hans navn var Johannes. Han kom for å vitne. Han skulle vitne om lyset, for at alle skulle komme til tro ved ham.»

Kjære Far i himmelen, her er jeg, klar for en ny dag – som Din utsending.

Jeg kan ikke lese disse versene uten å tenke på Loren Cunningham, grunnleggeren av Ungdom i Oppdrag. Jeg husker den første talen han holdt i Norge høsten 1971, med nettopp disse versene som utgangspunkt. Han fikk oss til gjentatte ganger å sitere høyt vers 6 om at det fremsto en mann utsendt fra Gud, og erstatte navnet Johannes med vårt eget. I begynnelsen føltes det litt kunstig, men bevisstheten og begeistringen økte for hver repetisjon inntil vi ropte det ut. «En mann sto frem, utsendt av Gud. Hans navn er Øyvind!»

Hver og en av oss er virkelig sendt ut av Gud selv. Jesus sier i Johannes 20,21 at likesom han selv er utsendt av Gud, sender også han oss. Det gjelder alle som er født på ny gjennom Jesu frelsesverk på korset – uten unntak.

Vi er utsendt i den samme hensikt, å vitne om sannheten, om lyset, om Jesus og livet i Ham, slik at folk i vårt nettverk kan komme til tro. Det er litt av en ære å være utsending for den levende Allmektige og hellige Gud. Og når vi innretter oss etter det, åpnes muligheter og situasjoner vi ellers aldri ville kommet inn i. Det er spennende og vil sørge for at vi bærer frukt med evighetsperspektiv – frukt som varer.

Det kan høres skummelt ut å være en Guds utsending, for det er ikke godt å vite hva Gud kan finne på å sende oss inn i – eller ut i, for den saks skyld. Men det er trygt, for der Gud sender oss, der vil også Han være. Det står forresten i Romerbrevet 12,2 at Guds vilje er god, velbehagelig og fullkommen, så hva er det da å være redd for – annet enn at vi kan stå overfor noe ukjent – men det er jo det som gjør livet spennende å leve og som utvider livsgleden.

Tenk på at når du er på vei til eller fra jobben, kommer du som en utsending fra himmelen. Du kan like godt innstille deg på det med en gang. Prøv å sitere verset høyt: «Det fremsto en mann/kvinne, utsendt fra Gud, hans navn er ... [ditt eget navn]!» Prøv det – smak på det – prøv det igjen – se deg selv i det

Kjære Far i himmelen, takk for at jeg er betrodd å være din utsending, jeg trenger virkelig din kraft i dag til å gi ære til Ditt navn gjennom mine ord og gjerninger.

7

Kan du gjøre det du liker best å gjøre, sammen med Gud?

Joh 4,31–34

«I mellomtiden sa disiplene til ham: ‘Rabbi, et!’ Men han sa til dem: ‘Jeg har mat å ete som dere ikke vet om!’ Disiplene sa da seg imellom: ‘Kan noen ha brakt mat til ham?’ Jesus sier til dem: ‘Min mat er å gjøre Hans vilje som har sendt meg, og å fullføre Hans gjerning.’»

Kjære Far i himmelen, her er jeg, klar for en ny dag sammen med Deg. Takk for at du har skapt meg til å passe perfekt inn i Din plan med mitt liv.

Jesus hadde mat disiplene ikke skjønte seg på. Det er kanskje ikke så rart, for dette var en helt ny måte å tenke på for dem: at tilfredsstillelsen ved å gjøre Guds vilje kunne bli så stor at det kunne døyve sult.

En predikant spurte forsamlingen om de kunne tenke på noe som fenget dem så sterkt at når de drev med det, så glemte de rett og slett å spise. Oppfølgingsspørsmålet ble da: Kan du gjøre det sammen med Gud også? Hva er ditt svar? Det kan være en pekepinn på hva Gud har lagt ned i deg. Noe som Han ville du skulle forvalte for Ham.

En av sønnene våre hørte den prekenen. Han gjenkjente straks svaret, for han hadde flydilla. Kunne han fly for Gud? undret han. Det ville jo vært fantastisk.

Han endte opp sammen med sin familie som ambulanse- og misjonsflyger i regnskogen i Honduras i 14 år. Der etterlot de seg opptrente disipler og et misjons- og skolesenter med fem nye bygninger. Det begynte med en beslutning om å gjøre det han likte best – sammen med Jesus.

Som fersk på veien, husker jeg at jeg var engstelig for å gi Gud full råderett i livet mitt, for kanskje Han ville at jeg skulle bli misjonær i Afrika. Det hadde jeg ikke lyst til. Jeg tok likevel sjansen, og Gud kalte meg ikke til Afrika. Likevel gikk jeg med en ubevisst følelse av frykt for om jeg med min motvilje hindret Guds plan.

Men så traff jeg Broder Andreas, også kalt «Guds bibelsmugler». «Dersom Gud kaller deg til Afrika, vil Han legge Afrika i ditt hjerte», sa han. Da skjønte jeg det: Gud er ikke dum, Han kaller meg ikke til å gjøre noe som ikke er meg. Guds vilje med livet vårt går ikke på tvers av våre evner og interesser. Da ville det jo være umulig å gjøre en helhjertet og god jobb. Han har skapt oss på en slik måte at vi passer inn i Hans plan for vårt liv. Så enkelt er det. Det var noe annet enn Afrika Gud la på mitt hjerte. Og det har jeg fulgt, til velsignelse for mange og ikke minst for meg selv. 

Livet kan ikke være mer meningsfylt og innholdsrikt enn å være og gjøre det Gud har skapt og utrustet oss til. Guds vilje med livet ditt går ikke på tvers av dine evner og interesser. Han har skapt deg til å passe inn i de tankene Han har for ditt liv. Så, tenk etter: Hva fenger deg så sterkt at når du driver med det, så glemmer du faktisk å spise? Kan du gjøre det sammen med Jesus? Hvis du gjør mer av det, kan du kan bli en velsignelse for mange og et levende vitnesbyrd for Jesus.

Gode Far i himmelen, her er jeg, slik Du har skapt meg. Takk for at jeg kan komme akkurat som jeg er og stille mine egenskaper og interesser til Din disposisjon.

8

Har du sett lyset?

Joh 1,9–10

«Det sanne lys, som opplyser hvert menneske, var i ferd med å komme til verden. Han var i verden, og verden er blitt til ved ham, og verden kjente ham ikke.»

Kjære Far i himmelen, her er jeg –klar for en ny dag sammen med Deg. Takk for at sammen med Deg kan jeg se ting jeg ikke kunne se uten Deg.

Vi har uttrykket «å se lyset» som brukes når det er noe du har lurt på en stund, og så endelig «ser du lyset».

Som tenkende nittenåring ungdom. klarte jeg ikke tro at noe så komplisert som et menneske med alle sine biologiske og kjemiske prosesser kunne være et produkt av tilfeldigheter over lang tid. Jeg visste jo at noen vitenskapsmenn sa det var slik, men hvordan kunne de vite det? De var jo ikke der da det skjedde. Vi vet jo av erfaring at ikke engang noe så enkelt som en firkantet blokk smør, innpakket i gult papir, kommer av seg selv. Hva da med noe så komplisert som et levende, voksende og reproduserende vesen? 

Min konklusjon var at det bare måtte finnes en intelligent Skaper bak. Men hvor var nå han? Kristendom, var ikke det noe som passet best for «gamle tanter av begge kjønn»?

En dag møtte jeg en mann som viste meg noen enkle bibelvers som forklarte hvorfor mennesket ikke hadde kontakt med sin Skaper – og hvordan kontakten kunne opprettes. Først viste han meg Romerbrevet 3,23 som sier at alle har syndet. Det måtte jeg si meg enig i. 

Romerbrevet 6,23 kunne fortelle at synden hadde en lønn, nemlig døden, og død betyr å være skilt fra. Var det derfor jeg ikke hadde kontakt med Gud? Det virket logisk, og ganske håpløst. Men da han viste meg Romerbrevet 5,8, der det står at Jesus døde for oss fordi Gud elsket oss mens vi ennå var syndere, da forsto jeg at kristenlivet måtte være noe annet enn kjedelige begrensninger på livsutfoldelsen. Hvis Gud elsket meg, måtte Han ha gode hensikter. Kristenlivet måtte være noe positivt.

Jeg visste jo fortsatt ikke om det var sant at Gud var til, jeg kavet fortsatt i mørket. Men så forsto jeg at den eneste måten å finne ut av det på, var å prøve det. Derfor sa jeg til Gud at om Han var til og det jeg hadde hørt den kvelden var sant, da ville jeg prøve det og ta imot det. «Da tar jeg det imot,» sa jeg. Plutselig bare visste jeg at dette var sannheten. Jeg så lyset! 

Før det kjente jeg overhodet ikke Han som hadde skapt meg. Men nå var jeg blitt opplyst av det sanne lys som opplyser hvert menneske. Jeg hadde møtt min Skaper. Livet ble aldri det samme igjen, og nå takker jeg min Far i himmelen for at jeg fikk se lyset!

Dersom du ennå ikke har sett lyset, er det ikke noe å nøle etter. Du har ikke en eneste virkelig god grunn for å utsette å overgi livet ditt til Skaperen, så gjør det nå. Aksepter at du trenger det Jesus gjorde da Han gikk i døden for dine synder. Og gjør det mens det ennå er tid.

Du kan be slik: Kjære Jesus, dersom det er sant at Du har åpnet veien til Guds hjerte for meg, så vil jeg ta imot Deg i mitt liv nå! 

9

Gud har ikke barnebarn

Joh 1,12–13

«Men alle dem som tok imot Ham, dem ga Han rett til å bli Guds barn, de som tror på Hans navn. De er ikke født av blod, heller ikke av kjøds vilje, heller ikke av manns vilje, men av Gud.»

Kjære Far i himmelen, her er jeg, klar for en ny dag sammen med Deg. Takk for at jeg kan få være Ditt barn.

Guds barn er ikke som andre fedres barn. De er av en annen substans, en annen natur. De er ikke født gjennom «mormunnen», men ved Den hellige ånd. Det er det indre mennesket som er født på ny, eller slik Jesus sa det i Johannes 3,3–6: «Det som er født av kjødet, er kjød, og det som er født av Ånden, er ånd.» 

Å være Guds barn er ikke noe som går i arv selv om man har kristne foreldre. David duPlesis, en nå avdød sørafrikansk pastor, beskrev den virkeligheten ved å si at «Gud har ingen barnebarn». Alle Guds barn er født av Gud og har Gud selv til Far. 

Inntil cirka år 33 i vår tidsregning, var det kun en person som kunne kalle seg Guds barn. Jesus var Guds eneste sønn, som det står i Johannes 3,16. Han kom til jorda ved å bli plantet i magen til en jomfru og bli født som et menneske. For å oppfylle Faderens kjærlighet til oss mennesker, var Han villig til å påta seg kollektiv skyld for det som skilte oss fra Gud, altså vår synd. Etter at Han på korset tok straffen for vår synd, ble forlatt av Gud, var tre dager i dødsriket og seiret over døden idet Han oppstod igjen, står det ikke lenger at Han var den enbårne sønn. Da blir Han omtalt som den «førstefødte av mange brødre» (Rom 8,29). 

Og hvem er alle disse brødrene? Det er som vi leste: alle dem som tok imot Ham, for dem ga Han rett til å bli Guds barn! 

Tilbudet gjelder alle, men kun de som aksepterer Hans betingelse får glede av det. Så det settes altså betingelser? Ikke betingelser, kun én betingelse: «Ta imot Ham». Det skulle man tro var mulig for hvem som helst, men det er ikke så lett, fordi man må innrømme at man trenger Ham. Grunnen til at vi trenger Ham er at vi alle har syndet og ikke har mulighet til å leve godt nok til å matche Guds hellighet. Derfor trenger vi en stedfortreder. Hør: «I dette er kjærligheten, ikke at vi har elsket Gud, men at Han har elsket oss og sendt sin Sønn til soning for våre synder» (1 Joh 4,10). Det er dette vi må ta imot.

Ingen fortjener det. Det er ikke derfor tilbudet står ved lag. Det er rett og slett fordi Gud elsker oss dypt og inderlig og lengter etter fellesskap med oss. Det vi egentlig tar imot, er et nytt liv. Vi gir opp det livet vi levde før og begynner å leve det nye, gode livet.

Det er utrolig, men sant. Har du ikke tatt imot Ham før, så er tiden nå! Ikke i morgen. Å utsette det er å lure seg selv, for i morgen kan det lett koke bort i dagens mange gjøremål. «Se, nå er frelsens dag» (2 Kor 6,2)! 

Du kan be slik: Kjære Jesus. Jeg tar imot Deg som den som har tatt straffen for mine synder som jeg fortjente. Jeg vil være Guds barn og vil at Du skal hjelpe meg å leve livet slik Du vil jeg skal leve.

10

Kan du vite hvor du har Gud?

Joh 1,14

«Og Ordet ble kjød og tok bolig iblant oss. Og vi så Hans herlighet, en herlighet som den en enbåren Sønn har fra sin Far, full av nåde og sannhet.»

Kjære Far i himmelen, her er jeg, klar for en ny dag sammen med Deg. Takk for at jeg kan vite hvor jeg har Deg.

Den herlighet som Jesus har fra sin Far i himmelen, er oppsummert i nåde og sannhet.

Sannheten har dårlige kår i vårt samfunn i dag. Hverken politikere, nyhetsmedia eller forretningsfolk er spesielt opptatt av sannhet. Selv i noen religioner, som for eksempel islam, er det greit å lyve og manipulere når det tjener religionens sak. Slik er det ikke med Jesus, vår mellommann til Gud og vårt store forbilde. Han kalles til og med «sannheten». «Jeg er veien, sannheten og livet», sier Han.

Det er både befriende og betryggende å ha med en Gud å gjøre som kjennetegnes av sannhet. I tillegg kjenner Han sannheten om meg. Derfor er det bare å erkjenne sannheten om meg selv, først som sist. Det nytter ikke å hykle for Ham, for Han ser jo alt. 

Da jeg var liten og hadde gjort noe galt, kunne jeg ligge om kvelden og se for meg «Moffa», min morfar. Jeg tenkte at han var i Himmelen og kunne nok se meg og var sikkert skuffet over barnebarnet sitt som hadde vært i pungen til mor og stjålet kronestykker. Senere er jeg blitt kjent med Gud, Far i himmelen som også ser meg. Er Han skuffet over meg, tro?

Gud kan ikke bli skuffet, for Han vet jo allerede alt om oss og hvordan det er med oss. Det var jo derfor Han sendte Jesus, for at hver den som tror på Ham, ikke skal gå fortapt, men ha evig liv. Takk og lov for det – men når jeg er blitt et Guds barn, bør jeg ikke da forbedre meg? Det kan man si, men det er bare å innrømme det, jeg kan falle i gamle synder, igjen og igjen. Hvordan reagerer Gud da? Kan vi fortsatt vite hvor vi har Ham?

Hvordan Gud føler det når jeg svikter eller faller, vet jeg ikke, men én ting vet jeg: Hans holdning til meg endrer seg ikke. Han elsker meg like mye uansett. At jeg ødelegger for meg selv, så jeg ikke kan nyte Hans kjærlighet og nærhet, er en annen sak. Gud er vår Far, Han er ikke opptatt av å dømme oss, men å reise oss opp igjen. Han er full av nåde og tilgivelse når jeg bekjenner min synd (1 Joh 1,9).

Nåde er det andre Hans herlighet er full av. Han er full av sannhet og full av nåde. Nåden er slik at vi ikke behøver å få det vi fortjener. I stedet får vi det vi ikke fortjener: oppreisning og fellesskap med vår Himmelske Far. Når jeg forstår nåden rett, gir det meg ikke mot til å fortsette å leve i det jeg vet er galt, men en indre lengsel etter å glede Gud som er så god.

Jesu herlighet maner oss til å leve i sannhet og ikke dømme verken familie, kolleger eller venner. Det åpner for Guds velsignelse og menneskers velvilje. Det kjennes godt å være i selskap med en som er full av både nåde og sannhet. En slik kristen vil jeg være kjent som.

Kjære Far i himmelen, fyll meg med mot og med kjærlighet til sannheten i dag – gi meg en støttende holdning til folk, selv om de skulle svikte!