Sigmund Freud

Totem og tabu

Noen overensstemmelser mellom
villes og nevrotikeres sjeleliv

Oversatt av Kari Uecker
Etterord av Eivind Tjønneland

Vidarforlaget • 2013

Forord

De følgende fire artiklene kom ut i de to første årgangene av mitt tidsskrift Imago, med samme tittel som undertittelen til denne boken. De er fra min side et første forsøk på å anvende psykoanalysens synspunkter og resultater på uavklarte problemer innen folkepsykologien. De utgjør altså på den ene siden en metodisk motsetning til W. Wundts stort anlagte verk, som med samme hensikt anvender den ikke-analytiske psykologiens teorier og arbeidsmåter, og på den andre siden arbeidene til den psykoanalytiske Zürich-skolen, som heller prøver å løse individualpsykologiens problemer ved hjelp av folkepsykologisk materiale.¹ Det skal gjerne innrømmes at disse arbeidene inspirerte meg til mine egne artikler.

Manglene ved de siste er meg vel bekjent. De som skyldes at mine undersøkelser er de første på dette området, skal jeg ikke gå inn på, men andre mangler krever noen innledende ord. De fire artiklene som her er samlet vil helst vekke interesse blant en stor krets av lesere med intellektuell bakgrunn, men kan vel egentlig bare bli forstått og bedømt av dem som er fortrolige med psykoanalysens egenart. Artiklene er for det første skrevet for å formidle mellom etnologer, språkvitere og folkelivsforskere, og for det andre for å skape kontakt med psykoanalytikerne. Men de kan nok ikke gi dem det de savner, den første gruppen en tilfredsstillende innføring i den nye psykoanalytiske teknikken, og den andre en nødvendig innsikt i materialet som skal bearbeides. Så disse skriftene må nok nøye seg med å vekke oppmerksomhet på begge kanter, og kanskje innfri en forventning om at hyppigere møter mellom dem ikke vil være uten utbytte for forskningen.

De to hovedemnene som ga navn til denne lille boken, totem og tabu, skal ikke bearbeides på samme måte. Analysen av tabuet fremstår som et sikkert løsningsforsøk, og problemet får en uttømmende behandling. Undersøkelsen av totemismen erklærer bare at dette er det psykoanalytisk betraktning inntil nå kan bidra med til forklaring av totemproblemene. Forskjellen skyldes det faktum at egentlig består tabuet fortsatt midt iblant oss. Selv om det bare eksisterer i negativ form, og er rettet mot andre objekter, er det likevel i sin psykologiske natur intet annet enn Kants «kategoriske imperativ», som virker tvangsmessig og avviser enhver bevisst motivering. Totemismen er derimot en religiøs-sosial institusjon som er fremmed for våre følelser i dag. Den er i virkeligheten forlengst oppgitt, og erstattet med nye former som har etterlatt seg bare ubetydelige spor i religion, skikk og bruk i nåværende kulturfolks liv. Selv hos de folk som fortsatt holder fast ved totemismen har den gjennomgått store forvandlinger. Det sosiale og tekniske fremskrittet i menneskehetens historie har skadet tabuet langt mindre enn totemet. I denne boken har jeg våget å utlede totemismens opprinnelige mening fra sporene på infantile stadier, og de antydninger som dukker opp igjen i våre egne barns utvikling. Den tette forbindelsen mellom totem og tabu viser veien videre mot hypotesen som fremsettes her. Om denne i siste instans virker svært usannsynlig, må dette ikke utelukke at hypotesen mer eller mindre har nærmet seg en virkelighet vi knapt kan rekonstruere.

Roma i september 1913

1 C.G. Jung (1912): Wandlungen und Symbole der Libido, og (1913): «Versuch einer Darstellung der psychoanalytischen Theorie». I: Jahrbuch Psychoanalyt. Psychopath. Forsch., 1912, bd. 4 og 1913, bd. 5, 307.