til mamma

Sarah Zahid

La oss aldri glemme hvor godt det kan være å leve

Habibti

ved daggry

lufta som flykter fra lungene

skrubbsåra fra slitte tøysko

en kiosk rød og universet gult

melkekartongene og høstbladene

langs avkjøringen står nabomannen

med sin Tesla og stresskoffert

stirrer

tolv tapte anrop lyser på skjermen

sovna i fotballbingen i natt

vaktmesteren trodde jeg var død