Godteposen 4

«puffet ris»

24 historier av Martin Nygaard
Illustrasjoner av Victoria Dahr.

Innhold i Godteposen 4:

Parentes angir beregnet lesetid.

Den fattige damen og ønskestjernen
s. 5
(2 min)

Melketennene
s. 6
(2 1/2 min)

Nesen, brillen og strutsevingene
s. 8
(3 min)

Dokkemor, Dokkefar og kanarifuglene
s. 10
(3 min)

Støvdotten Bastian
s. 12 (3 1/2min)

Den tykke familien
s. 14
(3 1/2 min)

Støvelen og musefamilien
s. 16
(4 min)

Gresshoppen
s. 18
(4 min)

Sjelen Ola
s. 20
(4 1/2 min)

Søndag gjør opprør
s. 22
(4 1/2 min)

Dørhåndtaket Synne
s. 25
(4 1/2 min)

Bølgen Victor
s. 28
(5 min)

Kongens underbukse
s. 31
(5 min)

Edvard og dragen
s. 34
(5 min)

Den vonde drømmen
s. 38
(5 1/2 min)

Lekebilen
s. 42
(6 min)

Leveren som ville bli kongens
s. 46
(6 min)

En historie om redsel
s. 50
(6 1/2 min)

Misforståelsen
s. 54
(7 min)

Hårnålen Ulrikke
s. 59
(8 min)

Perlekjedet Tasmia
s. 64
(10 min)

Engelen Jørgen
s. 70
(10 min)

Prinsessen som gråt
s. 76
(14 min)

Lilleull på tyrefekting
s. 85
(15 min)

Den fattige damen og ønskestjernen

Det var en gang en fattig dame som het Louise. Hun eide bare en eneste ting, og det var et pledd som hun brukte når hun sov på en benk i parken. Louise var så fattig at hun måtte pante flasker for å få penger til mat. Men hun savnet ingen ting, bortsett fra en venn å være sammen med.

En natt mens Louise lå og stirret opp i himmelen var det en stjerne som blinket til henne. Hun tenkte at det kanskje var en lykkestjerne. Derfor lukket hun øynene og ønsket seg en hund som kunne være vennen hennes.

Straks Louise hadde ønsket ferdig kom det en hund og slikket henne i ansiktet. Fra den dagen følte hun seg ikke seg alene mer. Hunden Puff hjalp Louise med å holde unna de slemme folkene som ville jage henne bort fra parken, og den var veldig flink til å snuse opp tomflasker.

Mens høsten holdt på å bli til vinter begynte Louise å fryse under det tynne pleddet. Da så hun igjen ønskestjernen som blunket til henne. Louise lukket øynene og ønsket. Straks hun hadde ønsket ferdig lå Louise og Puff godt og varmt i en myk sovepose.

Nei, Louise ønsket seg ikke hus. Hun ville ikke ha noe som hun måtte passe på. Hun ville bare være helt fri til å gjøre som hun ville, og være sammen med den kjære hunden sin.

De holdt varmen i soveposen selv når snøen begravde parken i ren, hvit og kald vinterglede. Barna koste seg, men Louise og Puff syntes det ble vanskelig å finne tomflasker under all snøen.

For tredje gang blunket ønskestjernen til henne, og da ønsket Louise at det alltid måtte være nok tomflasker i parken som hun kunne pante og kjøpe mat for, og at alle flaskene lå pent i parkens søppelkasser så hun lett kunne finne dem.

Siden den natten har ikke Louise sett mer til ønskestjernen. Men en gang fant hun et perlekjede på benken ved siden av seg, og det kan du lese mer om i historien om perlekjedet Tasmia.