ELAINE PAGELS

De gnostiske
evangelier

Evangeliene som
Kirken holdt skjult

Oversatt av
Torbjørn Bergane

De gnostiske evangelier

ISBN 9788293154303

Originalens tittel: The Gnostic Gospels

Copyright © 1979 by Elaine Pagels

Published by agreement with Brockman, Inc.

Copyright norsk utgave © Forlaget Lille Måne AS,

Postboks 7044 St Olavs Plass, 0130 OSLO

www.lillemaane.no

post@lillemaane.no

Det må ikke kopieres fra denne boken i strid med Åndsverkloven eller avtaler om kopiering inngått med KOPINOR. Ved sitering i aviser, artikler og annet må kildehenvisning tydelig fremkomme.

Ta kontakt med forlaget for tillatelse eller gjengivelse.

Til Elisabeth Diggs og Sharon Olds i kjærlig vennskap

Forord

Gjenoppdagelsen av de gnostiske skrifter i Nag Hammadi i Egypt i 1945 hadde i dobbelt forstand en dramatisk klangbunn: Det var ikke en vitenskapelig ekspedisjon som fant skriftene, men en lutfattig bonde som helt tilfeldig kom over dem. Til sin umåtelige skuffelse fant han ikke gull, men «bare» noen papyrusskrifter som var nesten like gamle som de nytestamentlige evangelier. Finneren var analfabet, og han spadde skriftene opp av jorden mens han planla et mord som han senere gjennomførte. Et morderisk hat var det også som i sin tid tvang skriftene ned i jorden. Gnostikernes oppfatning av Jesu lære stred nemlig mot den kristendomsform som ble den seirende. Seierherrene, som kalte seg selv rettroende (ortodokse), mer enn seiret: Gnostikerne og skriftene deres skulle utslettes fra jordens overflate.

Men sannheten har en ubehagelig evne til å stikke hodet opp: Død, begravet og oppstått fra de døde under trykket av en morderisk energi. Må vi være blinde for ikke å se et guddommelig fingerpek i dette?

Kirkefedrene forsto ikke – eller ville ut fra makthensyn ikke forstå – det religiøse budskapet i gnostikernes skrifter. Det ser ut til at det er vår tids oppgave å sette ord på det, så langt vi makter. Hvordan er det ellers mulig å forstå at skriftene så dagens lys igjen i 1945 og ikke noen århundrer tidligere, da kjetterbålet sannsynligvis ville vært deres sikre skjebne?

Lenge var skriftene fra Nag Hammadi (oldtidens Chenoboskion) bare tilgjengelige for et religionsvitenskapelig og teologisk fagmiljø. Ikke før Elaine Pagels ga ut sin bok i 1979 ble gnostisismen kjent for et bredere publikum. Allerede i 1980 kom den på norsk. Den norske utgaven har imidlertid lenge vært utsolgt, og derfor er det svært gledelig at den blir trykt opp på nytt.

Det er all grunn til å tro at Elaine Pagels’ bok vil nå enda lenger ut til allmennheten i dag enn rundt 1980. Om det skyldes den alminnelige motløshet, eller det at vi nå møter så mange andre kulturer og religioner, så er det et faktum at flere og flere mennesker i dag er opptatt av å søke sine kristne religiøse og kulturelle røtter. I denne boken vil de finne om ikke enkle fasitsvar, så i det minste bekreftelse på noen grunnleggende spørsmål: Hva var det som falt kirkefedrene så tungt for brystet at de ropte blod? At gnostisismen ga rom for at gudsbegrepet hadde både et mannlig og et (likeverdig) kvinnelig aspekt? At den ga rom for at Jesus og Maria Magdalena på et symbolsk plan var å forstå som et fullkomment spirituelt par? At menn og kvinner følgelig var likestilt med hensyn til å være åndelige lærere og forkynne Jesu kjærlighetsbudskap? Eller at jomfrufødselen og oppstandelsen var å forstå symbolsk og ikke som fysiske realiteter? Les Elaine Pagels’ bok og døm selv.

Uansett hvordan vi oppfatter fortiden, så er det et spørsmål til som naturlig melder seg: Er det mulig å bygge en bro mellom gnostisismen og vår egen tids bevissthet? Her vil det være riktig å nevne den sveitsiske psykologen C.G. Jung (1876-1951), som var den første som pekte på en forbindelseslinje mellom gnostisismen og moderne dybdepsykologi. De gnostiske skrifter både bekreftet og inspirerte hans egne teorier om den menneskelige psyke. Der hvor gnostikerne uttrykker seg med et litterært billedspråk, barn av sin tid som de var, har Jung utviklet et mentalt språk. Når det i de gnostiske skrifter for eksempel tales om Adam og Eva (som opprinnelig var en enhet, men som er blitt atskilt), taler Jung om animus, kvinnens indre mann, og anima, mannens indre kvinne. Når det i de gnostiske skrifter står at «Kristus er kommet for å gjenforene Adam og Eva», snakker Jung om at både mann og kvinne skal forene seg med det motsatte kjønn i sitt eget indre. I begge tilfeller dreier det seg i korthet om studier i menneskets personlighetsutvikling – veien til psykisk helhet, åndelig vekst, veien til Kristus.

Den danske bevissthetsforsker Jes Bertelsen har videreutviklet Jungs lære. Hans hovedpoeng er at to typer kristendom – som begge har like stor berettigelse – alltid har levd side om side: En utadvendt og en innadvendt form for kristendom. Med den utadvendte kristendom mener han en kristendom som forholder seg indirekte til den religiøse erfaring. En rekke skillevegger befinner seg mellom den enkelte og Det guddommelige: Kirken, presten, ritualene osv. Den innadvendte kristendom, derimot, er rettet mot en direkte erfaring av Kristus. De kristne mystikerne har til alle tider nettopp ved hjelp av bestemte riter som faste, meditasjon, bønn og forskjellige former for selverkjennelse forsøkt å nå inn til en erfaring av Det guddommelige. Det er et fenomen i vår tid at svært mange kristne på samme måte er innstilt på å erfare kraften direkte. Når man leser Elaine Pagels’ bok, er sporene tilbake til gnostikerne lette å få øye på. Å hevde at denne boken vil bli stående som et av det tyvende århundres mest banebrytende verker, er neppe å ta for hardt i.

Turid Nystøl Rian